ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 317 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченим: ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 вересня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задоволено частково.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 вересня 2023 року включно.

Визначено відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень, із покладенням на останнього в разі внесення застави обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В задоволенні клопотань захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 на альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або визначення розміру застави, захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 на домашній арешт, захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 на домашній арешт або ж визначення мінімального розміру застави, захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 на нічний домашній арешт або ж заставу - відмовлено.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим: ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 строку дії запобіжних заходів, суд врахував вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особами кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначив, що ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, прокурором довдено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд зазначив, що оскільки судовий розгляд по справі не розпочато, свідки ще не допитані судом, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинувачених на свідків, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. У сукупності зазначені обставини свідчать про наявність такого ризику, як можливість незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні з урахуванням обізнаності обвинувачених щодо місця перебування останніх.

Доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень чи можливість продовжити кримінальні правопорушення, у якому обвинувачуються. Суд зазначив, що на користь наявності вказаного ризику свідчить термін на протязі якого обвинувачені вчиняли кримінальні правопорушення, а також судом береться й до уваги той факт, що обвинувачені, будучи особами працездатного віку, офіційно не працевлаштовані, офіційного джерела доходу не мають.

Щодо клопотань сторони захисту, про зміну запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на домашній арешт, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, є таким, що не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених, а тому у задоволенні клопотань відмовлено.

Щодо клопотання сторони захисту про застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд зазначив, що обвинуваченому ОСОБА_11 інкримінуються вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 317 КК України, суд не вбачає підстав задля застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

- Захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не погоджуючись з вказаним рішенням подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що ризики зазначені в клопотанні прокурора є недоведеними, підозра нічим не обґрунтована.

На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який має постійне місце мешкання, працює СПД, має неповнолітню дитину і мати пенсійного віку, крім того має інвалідність 3 групи а також ряд інших хвороб, які потребують постійного лікування та нагляду лікарів, та оперативного втручання, що не можливо в умовах СІЗО.

На його думку, суд першої інстанції порушив вимоги Конвенції, остільки зі спливом часу ризики на які було посилання при обранні запобіжного заходу раніше, втрачають свою актуальність. Зазначила про тривале перебування обвинуваченого під вартою, понад 5 місяців.

Вважала, що належну поведінку ОСОБА_9 можливо забезпечити шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

- В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вважає, що ухвалу суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що прокурором ризики не доведені та є абстрактними.

Судом не було враховано дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується позитивно за місцем мешкання, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має розлад сердцево-судинної системи.

Вважає обраний ОСОБА_10 розмір застави надмірним, та таким що не відповідає його матеріальному стану.

-В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , визначити розмір застави або змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

На думку адвоката, в клопотанні прокурора та під час судового розгляду не було доведено існування зазначених ризиків.

Вважає, що рішення суду є незаконним та постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, остільки судом не було враховано вимоги ст. ст. 177, 178, 194 КПК України. Також, вважає, що судом першої інстанції судом не було враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Дніпрі.

Зазначає, що обвинувачений перебуває тривалий час під вартою, понад 5 місяців.

- В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що рішення суду є незаконним та постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що підозра пред`явлена ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 317 КК України є необгрунтованою.

Прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції не взято до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який працював технічним директором, має вищу освіту, має міцні соціальні зв`язки, має доньку та батька пенсіонера, має постійне місце проживання у м. Дніпрі.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисники підтримали подані захисниками апеляційні скарги та з підстав, викладених у них, просили їх задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід.

Прокурор та інші учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом та ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисників про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи видно, що в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000034 стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 317 КК України.

В судовому засіданні, 27 липня 2023 року, в порядку ст. 331 КПК України, прокурор звернувся з клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищезазначені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність, зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні декількох тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, останні можуть переховуватися від суду задля уникнення покарання за вчинені ними кримінальні правопорушення.

При цьому, апеляційний суд враховує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Відтак, з огляду на ту обставину, що допит свідків у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування вказаного ризику.

Залишається актуальним й ризик того, що обвинувачені у разі зміни їм запобіжного заходу на більш м`який, можуть продовжити вчинення кримінальних правопорушень або вчинити нові злочини, оскільки останні будучи особами працездатного віку, офіційно не працевлаштовані, офіційного джерела доходу не мають, обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, що свідчить про їх схильність до протиправної діяльності.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про осіб обвинувачених, які мають певні соціальні зв`язки, утриманців та постійне місце проживання, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованих їм злочинів, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг захисників в цій частині спростовуються змістом самої ухвали, а тому є неприйнятними.

В той же час, апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції про неможливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з огляду на таке.

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є поведінка учасників кримінального провадження.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.

У даному випадку, апеляційний суд погоджується з тим, що розгляд цього кримінального провадження потребує значного часу, з огляду на характер та об`єм пред`явленого обвинувачення, кількість самих обвинувачених, яких у цьому кримінальному провадженні 7 та кількість їх захисників, значну кількість свідків та письмових доказів сторони обвинувачення, які підлягають допиту та дослідженню в судовому засіданні, процесуальну поведінку самих обвинувачених та їх захисників, графік призначення судових засідань та підстави їх відкладення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позбавлення волі людини не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ справі Мамедова проти Росії). Тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ справах справах - Ідалов проти Росії, Гарицький проти Польщі, Храїді проти Німеччини, Ілійков проти Болгарії).

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на характер інкримінованих ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 злочинів, майнового стану самих обвинувачених, а також доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що застава в 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти вищевказаним ризикам, хоча і є значною, однак не буде для них завідомо непомірною.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисників підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 182, 183, 199, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року, скасувати в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Постановити нову, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 вересня 2023 року включно.

Встановити ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , заставу у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, у разі внесення якої ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , підлягають звільненню з-під варти.

У випадку внесення застави та звільнення обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , з-під варти, покласти на кожного з них обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду у визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають, без письмового дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити кожному з обвинувачених, що у разі не з`явлення їх за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на них цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3