ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4870/23
Провадження № 1-кс/362/786/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000724 від 03.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

10.08.2023 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області на виконання ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2023 року №362/4870/23 надійшло клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 в якому він просить накласти арешт, на тимчасово вилучене майно, а саме: на автомобіль марки «Mazda» модель «3» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 02.08.2023 приблизно о 16 годині 17 хвилин Т- подібному перехресті вулиці Кітченка та вулиці Миру поряд з буд. 40 м. Васильків, Обухівського р-ну, Київської області водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи «Mazda» модель «3» номерний знак НОМЕР_1 в напрямку від вул. Гончарна, в бік вул. Набережна м. Васильків рухаючись по головній дорозі здійснила зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який різко виїхав з ліва відносно напрямку руху автомобіля на головну дорогу. Внаслідок ДТП ОСОБА_8 отримав т/у попередній діагноз значні забої, гематома лобної ділянки зліва, перелом носа , ЗЧМТ? СГМ?, доставлений в КНП «Васильківську БЛІЛ».

02.08.2023 в ході огляду місця події вилучено автомобіль марки «Mazda» модель «3» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 який у подальшому поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, провулок Боженка, 23.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_3 , автомобіль марки «Mazda» модель «3» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , належить та у користуванні перебуває у ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вилучений транспортний засіб, автомобіль марки «Mazda» модель «3» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000724 від 03.08.2023 року.

Прокурором в клопотанні зазначено, що метою, накладення арешту на виявлений під час огляду транспортний засіб, автомобіль марки ««Mazda» модель «3» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 170 КПК України, є збереження речового доказу, оскільки існують достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що були об`єктом кримінального протиправно дій та набутті кримінально протиправним шляхом.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні, просили клопотання задовольнити, слідчий вказав, що по кримінальному провадженню проведено всі призначені експертизи, по інженерно-технічної експертизі експерти приїжджали та оглянули автомобіль, але висновок ще не направили.

Власник майна та його представник в судовому засіданні просили у задоволенні клопотання відмовити, оскільки слідчому під час допиту власника майна було надано відеозапис ДТП, згідно даного запису чітко вбачається механізм ДТП. З вказаного відео чітко видно, що автомобіль Мазда під керуванням / ОСОБА_6 рухається по головній дорозі і, що з другорядної дороги на великій швидкості виїжджає велосипедист, не надаючи перевагу в русі автомобілю та допускає зіткнення з автомобілем. При цьому час тривання небезпеки для водія менший 1,5 с., що в свою чергу не надає можливості водію відреагувати на появу небезпеки для руху. Вважають, що підстави для накладення арешту відсутні, оскільки слідчим проведено всі експертизи, а власник майна позбавлена можливості користуватися належним їй майном. Крім того, за те що машина перебуває на майданчики тимчасового тримання їй вже треба заплатити 7 450 грн.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, власника майна та її представника, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000724 від 03.08.2023 року, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000724 від 03.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України(а.с.4).

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2023 року (Справа №362/4870/23) клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000724 від 03.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків (а.с.25-27).

10.08.2023 року прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 подано на виконання ухвали слідчого судді нове клопотання.

Згідно протоколу огляду місця події 02.08.2023 року в ході огляду місця події вилучено автомобіль марки «Mazda» модель «3» номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, провулок Боженка, 23 (а.с.9-11).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_3 , автомобіль марки «Mazda» модель «3», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

Постановою слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області Старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 від 03.08.2023 року автомобіль марки «Mazda» модель «3», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 визнано речовим доказом (а.с.12-13).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0000724 від 03.08.2023 року 18.08.2023 року Київський Науково-дослідний експертно - криміналістичний центр надсилає слідчому висновок експерта №СЕ-19/111-23/41032-ІТ від 17.08.2023 року за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи (а.с.55), також висновок експерта №СЕ-19/111-23/41031-ІТ від 11.08.2023 року за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи (а.с.55).

Як вбачається із висновку експерта №107 судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 , 2008 року виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.57-59).

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 3 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, у відповідності до п. 2 розділу 2.6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 07.02.2014 року про Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому, таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними або обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Відповідно до п. 6 розділу 2.6 Узагальнення, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Суд звертає увагу, що диспозиція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає відповідальність, саме за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як вбачається із висновку експерта №107 судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 , 2008 року виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.59).

Крім того, слідчим судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявні висновки по призначеним слідчим експертизам.

Проте, як встановлено під час розгляду клопотання, підозра нікому не оголошена.

Прокурором належним чином не обґрунтовано та не доведено наявності підстав для накладення арешту на майно, оскільки власнику автомобіля марки «Mazda» модель «3», номерний знак НОМЕР_1 не було пред`явлено підозру, а згідно висновку експерта у потерпілого наявні легкі тілесні ушкодження, а також, що наявні ризики передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючі вказані обставини, слідчий суддя вважає, що у разі накладення арешту на зазначене майно, не буде дотримана розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись статтями 22, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000724 від 03.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.

У відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали оголошено 05.09.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_9