Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/511/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 183 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.09.2023 включно,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження № 0000249 стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно матеріалів справи стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.07.2023 обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 10.09.2023.

Суд, враховуючи що ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів, які пов`язані з обігом наркотичних засобів, відомостей, які повідомлені прокурором під час судового засідання, достатньо у даній стадії процесу, для висновку про те, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного злочину об`єктивно існують і підтверджують підозру обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинах. Обставини злочину викладені в клопотанні прокурора та обвинувальному акті, поведінка обвинувачених до вчинення правопорушення, рід занять, який не пов`язаний з певною стабільністю діяльності, а також наявні соціальні зв`язки в м. Кропивницькому свідчать про необхідність застосування певних заходів забезпечення кримінального провадження, які будуть адекватними порушеним правовідносинам. Окрім того, суду поза розумним сумнівом не надано відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_7 у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який не буде переховуватись від суду та не вчинить інших правопорушень.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_8 просять змінити ухвалу районного суду щодо ОСОБА_7 та застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на недоведеність прокурором існуючих ризиків, визначених ст.177 КПК України та надмірно визначеним судом розміром застави.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подані ним та обвинуваченим апеляційні скарги, висновок прокурора, який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали клопотання, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Згідно ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону районним судом належно дотримані.

Як убачається з наданих матеріалів суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєні ряду кримінальних правопорушень, серед яких є тяжкі і особливо тяжкі злочини, постановив ухвалу про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60днів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Приймаючи рішення про продовження строків тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України ризики залишилися наявними і не зменшилися, та відповідно до вимог ст.178 КПК України також врахував тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ймовірність настання негативних наслідків, продовжують існувати, вони не зменшились та більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, суд прийшов до обґрунтованого висновку доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів дійшла висновку що зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких адвокат та обвинувачений просять скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Більш того, наведені обставини вказують на те, що ОСОБА_7 , враховуючи введений на території України військовий стан може ухилитися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У разі застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, так як перебуваючи на свободі, усвідомлюючи вчинені кримінальні правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, може переховуватись від суду. Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Враховуючи наведене, апеляційний суд визнав безпідставними доводи апелянтів про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч.1статті 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Апеляційним судом також не було встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, які б були безумовною підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

Беручи до уваги те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не знайшла підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 тримання під вартою, як про це просить обвинувачений та його захисник.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали за обставин на які посилаються в своїй апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням викладеного апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а тому ухвалу суду залишає без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2023 року якою стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.09.2023 включно, без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4