Справа№359/5908/23
Провадження №1-кп/359/533/2023
У Х В А Л А

20 липня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

за наслідками проведення підготовчого судового засідання з технічною фіксацією кримінального провадження №0001529, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2021 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Глумча Ємільчинського району Житомирської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

в с т а н о в и в :

19.06.2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 щодо вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

У підготовчому засіданні прокурор вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду.

Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Обвинувачений та захисник не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду.

Клопотань про виклик певних осіб або витребування будь-яких доказів та речей від учасників судового провадження не надійшло.

З урахуванням наведеного є всі підстави для призначення судового розгляду в кримінальному провадженні.

В той же час, в судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про арешт майна у даному кримінальному провадженні, а саме земельних ділянок, які належать ОСОБА_7 на праві приватної власності, із забороною їх відчуження, з метою забезпечення відшкодування останнім шкоди завданої Державному підприємству обслуговування повітряного руху України в сумі 1 948 348,56 грн., внаслідок вчиненого ним кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення цивільного позову.

З цього приводу обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна та зазначив, що обвинувачення прокурора необґрунтоване, свою вину у вчиненні злочину він не визнає, жодних неправомірних дій він не вчиняв, у зв`язку з чим підстави для арешту майна відсутні.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити стороні обвинувачення у накладенні арешту на належне ОСОБА_4 майно, з наведених обвинуваченим обставин. А також зазначив, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області слідчому у кримінальному провадженні було відмовлено в задоволенні аналогічного клопотання.

Дослідивши обвинувальний акт, клопотання про арешт майна, заслухавши пояснення сторін, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном , щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 цього Кодексу. (Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправними шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Судом встановлено, що відповідно до поданого клопотання прокурор просить суд накласти арешт на майно, а саме земельні ділянки, які належать ОСОБА_7 на праві приватної власності, із забороною їх відчуження, з метою забезпечення відшкодування останнім шкоди завданої Державному підприємству обслуговування повітряного руху України в сумі 1 948 348,56 грн., внаслідок вчиненого ним кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення цивільного позову.

При цьому, прокурором не обґрунтовано і не доведено обставин того, що невжиття таких заходів як арешт майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання процесуального рішення суду щодо ефективного захисту оспорюваних прав або інтересів потерпілого.

Право власності ж може бути обмеженим, згідно діючого законодавства України, лише на підставах визначених законом.

Прокурором не надано суду доказів того, що таке право власності підлягає обмеженню у відповідності до КПК України, а тому суд зобов`язаний вирішувати питання пов`язані із застосованими заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. З цього приводу у клопотанні не обґрунтована співмірність накладання арешту з вимогами, які просить стягнути цивільний позивач.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання в цілому, з урахуванням чого, в його задоволенні слід відмовити.

Жодних інших клопотань учасниками судового провадження, в тому числі і щодо застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, - не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу судом не встановлено.

З урахуванням наведеного є всі підстави для призначення судового розгляду в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131,170, 314-316 КПК України, суд

у х в а л и в :

Закінчити підготовче провадження в кримінальному провадженні.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0001529, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2021 року, з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження №0001529 здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні 08.08.2023 року, з участю прокурора, захисника, обвинуваченого та представника потерпілого.

Розгляд цивільного позову здійснювати спільно з обвинувальним актом.

У задоволенні клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді, в частині відмови накладення арешту на майно, може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1