В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2023 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № №0000370 від 26 грудня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з вищою освітою, головного державного інспектора відділу контролю за відшкодуванням ПДВ Управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не депутата, не адвоката та не нотаріуса, одруженого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 статті 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , працюючи на посаді начальника відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ камеральних перевірок податкової звітності платників території обслуговування Залізничної ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області, будучи службовою особою, з використанням наданих законом повноважень та службового становища, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, всупереч інтересам служби, 03 січня 2018 року близько 18 год. 30 хв., будучи у м.Львові біля кафе «Мак Дональдз», що за адресою: м.Львів, пр. Шевченка, 7 та перебуваючи в салоні автомобіля марки «VolkswagenPassat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився на парковці неподалік вказаного кафе, отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 10000 гривень, за обіцянку здійснення ним впливу на працівників Залізничної ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області та працівників управління обслуговування платників податків Головного управління ДФС у Львівській області, які є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, до компетенції яких входить прийняття рішення про реєстрацію фізичних осіб підприємців платниками податку на додану вартість (надалі ПДВ), з якими ОСОБА_4 , спілкувався у зв`язку з перебуванням на вказаній посаді, з метою сприяння в реєстрації фізичних осіб - підприємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 платниками ПДВ.

Правова позиція сторони захисту зводиться до невинуватості ОСОБА_11 з огляду на те, що по відношенню до обвинуваченого, щодо інкримінованих йому дій, мала місце провокація злочину, окремі докази у кримінальному провадженні були здобуті з грубим порушенням норм чинного законодавства, а інші не підтверджують обставини, про які зазначено в обвинувальному акті.

Так, обвинувачений в судовому засіданні своєї вини у вчиненому злочині не визнав та надав суду особисті пояснення щодо подій, які є предметом судового розгляду, а також зазначив про хибну інтерпретацію стороною обвинувачення його дій та висловлювань, наполягав на своїй повній невинуватості та відсутності у його діях складу будь-якого злочину.

Вказав, що події відбувались наступним чином. В кінці листопада 2017 року до нього звернулася знайома на ім*я Іра, прізвище якої він вказати не може, з проханням про консультацію. Вони домовилися про зустріч на початку грудня у приміщенні ДФС. На вказану зустріч ОСОБА_12 прийшла з ОСОБА_6 та познайомила останню з ним.

ОСОБА_6 повідомила, що живе у місті Сколе Львівської області і надає послуги з бухгалтерського обліку, в тому числі фізичним особам-підприємцям ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . При цьому, ОСОБА_6 вважала, що зареєструвати платниками ПДВ ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 можливо не з 1 січня наступного року, а лише з другого кварталу. Він роз*яснив їй, що вказане положення законодавства вже не актуальне, і реєстрація платників ПДВ здійснюється щомісячно, відтак він рекомендував їй зібрати документи та подати їх до 10 числа. При цьому, у Києві їх зареєструють саме з 01 січня 2018 року.

ОСОБА_6 попросила його перевірити правильність заповнення відповідних заяв на реєстрацію платниками ПДВ, однак він відмовився, оскільки спеціалізувався по юридичним особам та запропонував звернутися за роз*ясненнями у відповідний відділ ДФС. ОСОБА_6 зазначила, що ходила у відповідний відділ, однак там велика черга, і тому вона звернулася до нього. Тоді він вказав їй, що заяви мають подаватися особисто ФОП або представником на підставі довіреності. На що ОСОБА_6 повідомила, що «не хоче тягнути ФОПів» до ДФС та попросила його телефон на випадок, що коли вже будуть готові всі документи, ще раз звернутися до нього щодо правильності їх заповнення. Через 2-3 дні вона зателефонувала і вони зустрілися в приміщенні ДФС. ОСОБА_6 мала документи по ФОП і пусті бланки заяв. На прикладі однієї заяви він їй роз*яснив, як її потрібно заповнювати. Звернув увагу, що заяву ФОП повинен особисто заповнити та підписати. У разі заповнення заяви іншою особою, ФОП зобов*язаний підписати її особисто.

Коли після надання консультації він пішов, ОСОБА_6 навздогін запитала, як вона може відзвітувати про проведену роботу по реєстрації платниками ПДВ. На це він їй сказав, що можна написати окрему заяву в ДФС на отримання витягу про проведену реєстрацію, або подивитися в мережі Інтернет чи занесені дані до відповідного Реєстру. На це вона зауважила, що у неї кнопковий телефон і вона не зможе зайти до Інтернету. Приблизно 20 грудня 2017 року у ДФС був звітний період і ОСОБА_6 зателефонувала з м.Сколе та попросила подивитися в Реєстрі, чи вже є відомості відносно реєстрації платниками ПДВ ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Вказав, що йому не було відомо як первинні заяви про реєстрацію платниками ПДВ «попали» до канцелярії ДФС (особисто були надані ФОП чи ОСОБА_6 , чи надійшли поштою). Вже в подальшому, подивившись у базі даних відповідного Реєстру за кодами реєстрації ФОП, він з*ясував, що всі вони зареєстровані платниками ПДВ. Чи готові витяги про вказане, він не знав та повідомив їй, що не обов*язково мати ті витяги, так як вони не юридичний документ, а документ інформаційного характеру. ОСОБА_6 сказала, що їй витяги потрібні для звітності про виконану роботу перед ФОП та наполегливо просила їх отримати для неї, так як вона знаходиться у м.Сколе. Він пояснював їй, що треба або особисто ФОП забирали витяг, або отримати довіреність від них на ці дії.

Оскільки ОСОБА_6 вказувала на свої поважні причини неможливості приїхати до м. Львова, він вирішив їй все таки допомогти і повідомив, що після обіду спробує їх забрати у «вікні прийому-видачі документів» ДФС відповідного району, яке знаходилося на першому поверсі у приміщенні ДФС. Після 20 грудня 2017 року він зателефонував у відповідний відділ та з*ясував, що витяги виготовлені, засвідчені та знаходяться у відповідальної особи для видачі заявникам. 24 грудня 2017 року він спустився на перший поверх, де розташовані «вікна видачі документів». Оскільки посадова особа, відповідальна за видачу саме цих витягів була відсутня, він самостійно вирішив забрати ці витяги, не розписавшись за їх отримання, розраховуючи, що це в подальшому зробить ОСОБА_6 . Двічі він телефонував ОСОБА_6 , однак вона не брала слухавку, а потім повідомила, що буде у Львові після Нового року і забере у нього витяги.

02 січня 2018 року ОСОБА_6 зателефонувала та сказала, що буде у Львові на наступний день. Зранку наступного дня він їй передзвонив та повідомив, що його викликали на нараду, а відтак заплановану зустріч треба перенести. Після наради, вони знов домовилися про зустріч в районі ринку «Південний», куди йому треба було в особистих цілях для вирішення побутових потреб. Коли він під*їхав, ОСОБА_6 сіла до нього в машину. Однак, він забув взяти з собою витяги, про що повідомив її. У зв*язку з цим, вони вирішили зустрітися ввечері після роботи в центрі міста біля ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Коли він під*їхав, ОСОБА_6 сіла до нього в машину. Він їй сказав: «Тримай витяги», при цьому зауважив, що про гроші він їй нічого не говорив. ОСОБА_6 сказала: «Це подяка, куди гроші покласти?». Оскільки в машині горіло світло, повз йшли люди, він розгубився та сказав куди покласти гроші. При цьому, ОСОБА_6 задала питання по оподаткуванню, на що він знов пояснив їй, що спеціалізується не по ФОП, а по юридичним особам. ОСОБА_6 вийшла з машини, а його затримали працівники поліції.

Додатково пояснив суду, що реєстрація ФОП платниками ПДВ в його посадові обов*язки не входила, а також що витяги, як офіційні технічні документи він не мав права отримувати за інших осіб. На уточнююче запитання прокурора відповів: «Виходить, що вкрав витяги».

Незважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_11 , його вина у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених фактичних даних, що містяться у документах (матеріалах, які містяться на носіях інформації, протоколах процесуальних дій з додатками до них, а також носіях інформації, на яких вони зафіксовані тощо), показаннях свідків, які є процесуальними джерелами доказів та якими підтверджуються фактичні обставини (події) вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення:

- згідно з даними заяви ОСОБА_6 від 26 грудня 2017 року, з якою вона звернулася до прокурора Львівської області, остання повідомила, що начальник відділу Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області Хом*як Т.Б. вимагав в неї неправомірну вигоду у розмірі близько 10 тисяч гривень за сприяння у пришвидшеній реєстрації фізичних осіб-підприємців платниками ПДВ;

- даними Положення «Про відділ адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ і камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ платників території обслуговування Залізничної ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області», з якого вбачається, що функція забезпечення реєстрації платників ПДВ містить такі процедури:

2.2.23.1. здійснення контролю за дотриманням вимог чинного законодавства та нормативних актів при проведенні реєстрації, анулюванні /відміни анулювання реєстрації платників ПДВ, видачі витягів з реєстру платників ПДВ (1.72.4);

2.2.23.2. взаємодія зі структурними підрозділами ГУ з питань реєстрації платників ПДВ (1.72.8);

Функція організації функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість містить такі процедури:

2.2.30.1. підтвердження сформованих за затвердженими алгоритмами реєстрів платників податків (1.108.2);

2.2.30.1.1. із задекларованою до сплати сумою податку, що підлягає перерахуванню до бюджету та/або на поточний рахунок (у випадку надання заяви платника на повернення коштів) (1.108.2.1);

2.2.30.1.2. із задекларованою сумою податкових зобов`язань для закриття електронних рахунків з анульованою реєстрацією платників ПДВ (1.108.2.2);

2.2.30.1.3. з сумами коригування податкових зобов`язань для уточнення інформації, зазначеної у раніше надісланих реєстрів (1.108.2.3.);

2.2.30.2 аналіз та узгодження інформаційних даних у сформованих реєстрах платників податку (1.108.3).

Згідно п.3.3 начальник відділу зобов*язаний безпосередньо здійснювати всі необхідні організаційні і методичні заходи, які забезпечують своєчасне і якісне виконання всіма працівниками покладених на відділ завдань та функцій. Ним здійснюється керівництво діяльністю та організація роботи структурного підрозділу ГУ відповідно до Регламенту ГУ та положення про структурний підрозділ. Начальником відділу забезпечується надання обов*язкових до виконання доручень працівникам структурного підрозділу з питань, що належать до його функціональних обов*язків, контроль за їх виконанням; взаємодія зі структурними підрозділами ГУ для прийняття узгодженого рішення.

Начальнику відділу надається право для забезпечення виконання основних завдань і функцій одержувати від структурних підрозділів ГУ, ДПІ інформацію і матеріали, необхідні до виконання покладених на відділ завдань і функцій.

Відділ адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ і камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ платників території обслуговування Залізничної ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області під час виконання покладених на нього завдань взаємодіє з іншими структурними підрозділами ГУ ДПІ;

- даними наказу Державної фіскальної служби України від 22 червня 2017 року №267-0, з якого вбачається, що 22 червня 2017 року ОСОБА_4 - старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ, камеральних перевірок податкової звітності платників території обслуговування Залізничної ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області переведено на посаду начальника відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ, камеральних перевірок податкової звітності платників території обслуговування Залізничної ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області, як такого, що успішно пройшов за конкурсом;

- даними листа Державної фіскальної служби України від 04 січня 2018 року №13-01-04-02-28/7, з яких вбачається, що ОСОБА_4 - начальник відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ, камеральних перевірок податкової звітності платників території обслуговування Залізничної ОДШ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області 03 січня 2018 року не перебував у відпустці, не пред`являв листка тимчасової непрацездатності та перебував на роботі і виконував свої посадові обов`язки;

- даними листа від 04 січня 2018 року № 29/9/13-03-04 з яких вбачається, що ОСОБА_4 не перебував і не перебуває у трудових відносинах з Залізничною ОДШ Головного управління ДФС у Львівській області;

- даними листа начальника управління обслуговування платників ОСОБА_13 , з якого вбачається, що реєстраційна заява платника податку на додану вартість подається до ДПІ за місцезнаходженням (місцем проживання, за вибором платника податків в один з таких способів: особисто або представником (з документальним підтвердженням особи та її повноважень).

У день реєстрації як вхідної кореспонденції заява № 1-ПДВ, подана у паперовому вигляді (з відповідною резолюцією керівництва), разом із доданими документами надається до підрозділу обслуговування платників ДПІ. Дані із заяви № 1-ПДВ у цей же день вносяться до інформаційного фонду реєстру платників ПДВ засобами ІС «Податковий блок». Скан-копії заяви № 1-ПДВ та доданих до неї документів у вигляді pdf- файлів завантажуються (підшиваються) до електронної копії рознесеної заяви. Заява № 1- ПДВ реєструється у Журналі реєстрації платників податку на додану вартість за ф. № 2-РЖ та після встановлення статусу «очікується прийняття рішення» передається для опрацювання на рівні ГУ.

Якщо за результатами розгляду заяви № 1-ПДВ та/або поданих документів встановлено, що особа відповідає умовам реєстрації платника ПДВ та щодо неї відсутні підстави для анулювання реєстрації як платника ПДВ, то посадова особа підрозділу обслуговування платників ГУ не пізніше наступного робочого дня від дня реєстрації заяви, як вхідної кореспонденції, приймає рішення про реєстрацію особи платником ПДВ і обирає в електронному вигляді результат розгляду заяви № 1-ПДВ «Прийнято рішення про реєстрацію», зазначає дату, прізвище, ім`я та по батькові.

Якщо підрозділ обслуговування платників ГУ не може самостійно прийняти рішення про реєстрацію платника ПДВ, пакет документів (разом із результатами звірки реєстраційних (облікових) даних платника податків не пізніше наступного робочого дня від дня реєстрації заяви № 1-ПДВ, як вхідної кореспонденції,передається до підрозділу податків і зборів з юридичних осіб (податків і зборів з фізичних осіб).

Посадова особа підрозділу податків і зборів з юридичних осіб (податків і зборів з фізичних осіб) ГУ на наступний робочий день від дня отримання пакета документів підрозділом визначає відповідність критеріям (вимогам), встановленим пунктом 181.1 статті 181 або пунктом 182.1 статті 182 розділу V ПКУ, главою І розділу XIV ПКУ для обраної групи та ставки єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість, та повертає пакет документів до підрозділу обслуговування платників разом з висновком щодо дотримання/недотримання зазначених критеріїв (вимог) у довільній формі.

У разі прийняття ГУ рішення про реєстрацію особи платником ПДВ посадова особа підрозділу обслуговування платників ГУ протягом 3 робочих днів від дня реєстрації заяви № 1-ПДВ, як вхідної кореспонденції, здійснює її обробку та реєструє особу платником ПДВ;

- даними протоколу про результати аудіо-, відео контролю особи та спостереження за особою від 29 січня 2018 року, з якого вбачається, що 03 січня 2018 року о 13год.23хв. ОСОБА_6 сіла у автомобіль обвинуваченого ОСОБА_4 (Volkswagen темно-синього кольору) на парковці ТЦ«ВАМ», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул І. Виговського 100, та між ними почалась розмова наступного змісту ( Т- обвинувачений, ОСОБА_14 ):

«Т - Добрий день.

Ж - То Ви? Добрий день. Думаю синя, а з цього чорна.

Т - Темна - темна, добрий день вибачайте бо шось в мене кажу, бо тільки спустився до Вас, з тими витягами я їх маю, але я їх забув.

Ж- Ага.

Т - Я їх можу, хочете можу потім скинути по вайберу, або тоді десь будете біля нас під`їжджати то я Вам дозанесу, але Вони є за то можете не переживати.

Ж - Ой. я не знаю як мені начальство скаже я ж маю Вам и-и ну...

Т - Ну кажіть - кажіть.

Ж-Во то.

Т - А то Ви, Вам перше треба витяги дати а потім Ви тоді...?

Ж - Ну я так маю розрахуватись з Вами.

Т - Ну та и-и...

Ж- Чи мені з Вами поїхати до податкової і Ви ну... бо я на машині так само... і

ви мені винесете.

Т - Ну та давайте я тоді… не хочу шось до податкової там дуже багато того всього, зараз дайте я подумаю як то краще зробити... як то би краще зробити... а Ви тута працюєте?

Ж - Ну я тут просто по справах, я тут каталась.

Т - А де Ви працюєте? Давайте може я десь вечором підвезу?

Ж - Ну давайте, десь зустрінемось тоді вечором.

Т - Я забув, бачите треба було вернутися, але в мене принцип не вертатися ніколи.

Ж - Давайте вечором тоді скажете куда під`їхати і я до Вас під`їду.

Т - Давайте тоді, добре.

Ж-Добре?

Т - Давайте тоді вечором хай буде тоді, вечором під`їдете я Вам задзвоню годинка п`ята.

Ж - Угу.

Т -1 ми тоді з Вами домовимося плюс мінус, Ви в якій стороні?

Ж - Я? Ну в принципі ця сторона і Сихів сторона .

Т - Подумати як то краще, добре я тоді де би то під`їхати.

Ж - А ви до п`ятої працюєте?

Т - До шостої.

Ж - До шостої?

Т - Шостої.

Ж - А ну там як зберетесь в яку сторону...

Т - Я б в п`яті Вам віддзвонив би.

Ж - .Я по місті катаюся.

Т - А будете кататись?

Ж - Та - та.

Т - То добре тоді зідзвонимся добре, хорошенько, тоді добре.

Ж - Всьо.

Т - Дякую Вам.

Ж - Будь ласка».

03 січня 2018 року о 18 год. 10 хв., у м. Львові на проспекті Шевченка 7, ОСОБА_15 чекала обвинуваченого. О 18 год. 25 хв Хом*як Т. під`їхав до ресторану «McDonalds» на автомобілі марки Volkswagenmeмно синього кольору, після чого ОСОБА_6 підійшла до вищевказаного автомобіля, сіла в нього та між ними почалася наступна розмова( Т- обвинувачений, ОСОБА_14 ):

«Ж - Думала, думала машина...

Т - Прошу?

Ж - Думала машина чи не заважає нікому.

Т - Тримайте, то є ваше (передає Ж документи).

Ж- Угу, так, а то є ваше (витягує з сумки блокнот, в якому знаходяться гроші та передає їх Т).

Т (гроші в руки не бере і каже):Десь так шоб не світилося дуже (показує рукою щоб ОСОБА_16 поставила гроші біля ручки передач).

Ж - Сюда може? (хоче поставити біля ручки передач)

Т-Та

Ж - Так, там є десять, там є десять тисяч.

Т - Добре.

Ж - Скажіть мені будь-ласка, по ПДВ там потім по відшкодуванню можна буде якось...

Т - Дивіться там, можете підійти.

Ж - Підходити та.

Т - Фізики тяжко, але то ну будемо старатися.

Ж - Але то є реально, та?

Т - Канєшно.

Ж - Угу, а ше мені скажіть по тому, по закриттю підприємцю, який довго на...

Т -...його можуть самі закрити, або так само якшо тре поможу.

Ж - Так само підходити і...

Т - Ну та підійду до людей і буду проситися, бо я по ПДВ юридичних осіб.

Ж - Угу.

Т - А не фізичних, там вже тоді.

Ж - Ясно, добре тоді на разі.

Т - Дякую тоді.

Ж - Вам дуже дякую.

Т - Вибачайте шо голову Вам крутив.

Ж - Та чого, я вибачаюсь шо так з Новим Роком получилося».

- даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 22 лютого 2018 року, з якого вбачається, що 03 січня 2018 року, о 18:10 год., ОСОБА_6 перебуваючи на парковці біля кафе «Макдональдз», за адресою: м. Львів, пр. Шевченка, 7 чекала на ОСОБА_4 , який приїхав туди о 18:25 год. на автомобілі марки «Фольцваген» темно-синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого підійшла до вказаного автомобіля та сіла в салон, в якому знаходився Хом*як Т.Б. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відбулась розмова, в ході якої ОСОБА_4 , передав ОСОБА_6 , файлик в якому знаходилися документи, а саме: витяги з реєстру платників податку на додану вартість №№214, 215, 212, 213 на прізвища фізичних осіб-підприємців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , а ОСОБА_6 , з сумки витягла блокнот, в якому знаходилися грошові кошти, та передала їх ОСОБА_4 . Останній грошові кошти в руки не взяв, а показав на місце біля ручки передач автомобіля, та сказав фразу: «Десь так, щоб не світилося дуже». Після чого ОСОБА_6 , повідомила, що там десять тисяч гривень, на що ОСОБА_18 відповів: «Добре». В подальшому ОСОБА_6 , о 18:30 год. вийшла із салону автомобіля.

Після цього, о 18 год. 30 хв. контроль за вчиненням злочину було припинено та розпочато слідчі(розшукові) дії з метою виявлення та вилучення у ОСОБА_4 предмету неправомірної вигоди в розмірі 10 000 гривень;

- даними протоколу обшуку від 03 січня 2018 року (з відеозаписом), з якого вбачається, що на момент початку слідчої дії автомобіль «Volkswagen Passat» держаний номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться на парковці неподалік кафе «Мак Дональдз», що за адресою: м. Львів, пр. Шевченка, 7. В салоні автомобіля перебував ОСОБА_4 .. У відділі салону автомобіля, біля ручки перемикання передач, було виявлено грошові кошти, а саме 20 купюр по 500 гривень кожна. Дані купюри були звірені з грошовими коштами зазначеними у протоколі ідентифікації (помічення) грошових коштів від 03 січня 2017 року, в результаті чого серії і номери усіх купюр співпали із серіями та номерами купюр, зазначеними у вказаному протоколі, а саме із грошовими коштами, які видались ОСОБА_6 для документування неправомірних дій ОСОБА_4 . Вказані грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, були вилучені.

Також під час обшуку було виявлено та вилучено 2317 гривень, флеш носій та письмові документи;

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03 січня 2018 року, а саме обвинуваченого ОСОБА_11 під час отримання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди в сумі 10000 гривень, за обіцянку здійснення ним впливу на працівників Залізничної ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області;

- даними протоколу огляду, ідентифікації та помічення грошових коштів від 03 січня 2018 року (з додатками), з якого вбачається, що слідчий оглянув грошові кошти в сумі 10 000 гривень, які для перевірки по заяві добровільно надала громадянка ОСОБА_6 . В ході процесуальної дії, зазначені грошові кошти з обох боків були оброблені спецхімпрепаратом «Свєтлячок-М» та повернуті ОСОБА_6 для подальшого використання їх під час проведення заходів з підтвердження фактичних даних про вимагання та одержання неправомірної вигоди ОСОБА_19 ;

- даними висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 287, за результатами криміналістичної експертизиречовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин за матеріалами кримінального провадження № 0000370, з якого вбачається, що на поверхнях диска фільтрувального паперу, що наданий для дослідження, як зразок спеціальної хімічної речовини "Свєтлячок-М" (пакет №1), є нашарування дрібнодисперсних речовини неорганічної природи, яка в УФ-променях (при 254 нм) виявляє флуоресцентні властивості у вигляді жовтувато-зеленої люмінесценції.

На поверхнях диска фільтрувального паперу із змивами з долоні лівої руки гр. ОСОБА_4 (пакет №1), нашарувань спеціальних хімічних речовин не має.

На поверхнях диска фільтрувального паперу із змивами з долоні правої руки гр. ОСОБА_4 (пакет №2), нашарувань спеціальних хімічних речовин не має.

На поверхнях диска фільтрувального паперу із змивами з салону автомобіля, біля ручки перемикача передач (пакет №3), є нашарування спеціальної хімічної речовини із жовтувато-зеленою люмінесценцією неорганічної природи, яка має спільні родові ознаки із зразком спеціальної хімічної речовини "Свєтлячок-М", наданим на диску фільтрувального паперу.

На поверхнях: двадцяти банкнот /з двох сторін/ номіналом 500 гривень з позначенням серії та номера: ФЗ 0936947, УЖ 6156542, ЛЗ 5384443, МБ 5717290, УД 0807512, ЗД 6405093, BE 7463588, УИ 2304676, БТ 2238555, ВА 1768578, СЗ 9664188, ГК 0920725, ВД 1159663, БТ 7302944, СГ 0529390, СД 5438753, АА 1276329, БТ 0384362, ЛИ 3316593, ВД 1674128, вилучених під час обшуку транспортного засобу "VolkswagenPassat" державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував та в якому знаходився ОСОБА_4 , є нашарування спеціальної хімічної речовини із жовтувато-зеленою люмінесценцією неорганічної природи, яка має спільні родові ознаки із зразком спеціальної хімічної речовини "Свєтлячок-М", наданим на диску фільтрувального паперу;

- оглядом 21 квітня 2021 року в судовому засіданні речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 10000 гривень у вигляді купюр, що мають такі серії та номери: 1) купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - Ф30936947, 2). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - УЖ6156542, 3). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - Л353 84443, 4). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - МБ5717290, 5). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - УД0807512, 6). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - ЗД6405093, 7). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - ВЕ7463588, 8). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - УИ2304676, 9). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - БТ2238555, 10). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - ВА1768578, 11). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - С39664188, 12). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - ГК0920725, 13). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - ВД1159663, 14). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - БТ7302944, 15). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - СГ0529390, 16). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - СД5438753, 17). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - АА1276329, 18). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - БТ0384362, 19). купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - ЛИЗЗ16593, 20). купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - ВД1674128.

Вказані купюри були використані у процесі контролю за вчиненням злочину відповідно до протоколу огляду, ідентифікації та помічення грошових коштів від 03 січня 2018 року(з додатками), та у подальшому вилучені відповідно до протоколу обшуку від тієї ж дати в автомобілі Хом*яка Т.Б.

Грошові кошти були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні постановою від 26 лютого 2018 року;

- згідно витягу № 213 з реєстру платників податку на додану вартість ОСОБА_10 з 01 січня 2018 року зареєстрований платником податку на додану вартість. Контролюючим органом, що видав витяг є Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області. Дата формування витягу 15 грудня 2017 року. Витяг підписаний начальником інспекції ОСОБА_20 ;

- згідно витягу № 213 з реєстру платників податку на додану вартість ОСОБА_8 з 01 січня 2018 року зареєстрована платником податку на додану вартість. Контролюючим органом, що видав витяг є Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області. Дата формування витягу 15 грудня 2017 року. Витяг підписаний начальником інспекції ОСОБА_20 ;

- згідно витягу № 213 з реєстру платників податку на додану вартість ОСОБА_10 з 01 січня 2018 року зареєстрований платником податку на додану вартість. Контролюючим органом, що видав витяг є Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області. Дата формування витягу 15 грудня 2017 року. Витяг підписаний начальником інспекції ОСОБА_20 ;

- згідно витягу № 214 з реєстру платників податку на додану вартість ОСОБА_7 з 01 січня 2018 року зареєстрований платником податку на додану вартість. Контролюючим органом, що видав витяг є Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області. Дата формування витягу 15 грудня 2017 року. Витяг підписаний начальником інспекції ОСОБА_20 ;

- даними листа начальника відділу адміністрування ПДВ фізичних осіб підприємців управління податків і зборів з фізичних осіб на адресу Управління обслуговування платників податків від 13 грудня 2017 року №305 /13-01-13-04-16, з яких вбачається, що:

1) ОСОБА_7 звернувся з заявою 08 грудня 2017 року;

2) ОСОБА_10 звернувся з заявою 08 грудня 2017 року;

3) ОСОБА_8 звернулася з заявою 08 грудня 2017 року;

4) ОСОБА_9 звернувся з заявою 08 грудня 2017 року.

Щодо всіх заяв результат розгляду - є відсутність заперечень.

- даними листа начальника відділу реєстрації за окремими видами податків, електронних сервісів та звітності на адресу Управління податків і зборів з фізичних осіб від 12 грудня 2017 року №303 /13-01-08-02-10, з яких вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , - подали 08 грудня 2017 року заяви до ГУ ДФС у Львівській області про реєстрацію їх як платників податку на додану вартість;

- допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 , надала показання згідно з якими, її знайомі попросили отримати в податкових органах консультацію щодо порядку реєстрації підприємців платниками податку на додану вартість. При цьому, вона з ними не була знайома, письмові договори на представництво їх інтересів у компетентних органах з ними вона не укладала, довіреності на представництво від них вона не отримувала, однак вирішила їм допомогти на підставі усної домовленості.

Одного разу, перебуваючи у приміщенні ДФС, невідома особа в черзі вказала їй на обвинуваченого ОСОБА_11 , як на особу, яка може допомогти «вирішити» її питання «підключити платниками ПДВ».

В коридорі податкової установи вона підійшла до раніше незнайомого ОСОБА_4 і зазначила, що їй потрібна допомога. Останній роз*яснив алгоритм дій щодо реєстрації платниками ПДВ і вони обмінялися телефонами.

На початку грудня вона зателефонувала обвинуваченому і вони зустрілися в коридорі податкової, щоб з*ясувати як правильно заповнити заяви за підприємців ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Саме за цих осіб попросила її знайома « ОСОБА_21 », прізвище якої вона не знає. ОСОБА_18 повідомив, що крім заяв необхідні також документи, що вони зареєстровані як ФОП. Бланки заяв вона передала знайомій Наді для заповнення безпосередньо підприємцями. Однак, вони почали телефонувати з питаннями як правильно заповнити заяви. Вона знову пішла до ОСОБА_11 , щоб з*ясувати їх порядок заповнення. Останній їй зазначив, що: «Заповнюй не заповнюй, вони будуть підключені з другого кварталу нового року». При цьому, обвинувачений сам запропонував допомогу у заповненні заяв та вирішенні питання щодо реєстрації платниками ПДВ з 01 січня наступного року, а не з другого кварталу та усно сказав, що за таку послугу йому потрібно буде заплатити по 100 доларів США, всього 400 доларів США. Кивком голови вона погодилася на це.

Вказала, що саме після другої зустрічі у кінці грудня, після зазначення обвинуваченим про необхідність заплатити йому за послуги 400 доларів США, вона звернулася до органів поліції щодо неправомірної поведінки ОСОБА_11

Повідомила, що оплата її послуг з ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 окремо не обговорювалася, однак вона розраховувала, що їй вони віддячать за це «шоколадкою, пляшкою спиртного». Щоб останні заповнили заяви, відповідні бланки вона їм передала на проспекті Шевченка у м. Львові під час зустрічі з ними.

В кінці грудня обвинувачений їй зателефонував та повідомив, що документи готові. Оскільки вона була зайнята, то зустрітися з обвинуваченим не змогла.

03 січня 2018 року, вона прийшла у приміщенні податкової служби, однак ОСОБА_18 переніс зустріч на обід біля ринку «Південний». Коли він під*їхав, вона пересіла до нього в автомобіль. Однак, ОСОБА_18 повідомив їй, що забув взяти витяги та запитав чи є гроші, на що вона відповіла, що їх передасть йому коли отримає витяги. Вони знову домовилися зустрітися ввечері у центрі міста, куди обвинувачений привезе витяги.

Ввечері, коли обвинувачений під*їхав, вона знову сіла у його автомобіль. Хом*як ОСОБА_26 показав їй витяги, а вона йому гроші, які лежали у її блокноті. Знаходячись у його автомобілі, вона передала йому 10 тисяч гривень;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка вказала, що в період 2017-2018 років була зареєстрована як фізична особа підприємець. Точної дати не пригадує, однак вона зверталась до особи на ім`я ОСОБА_27 з метою допомогти їй зареєструватись платником ПДВ, оскільки планувала займатись певним видом підприємницької діяльності. У подальшому їй стало відомо, що за реєстрацію її платником ПДВ в ОСОБА_27 вимагали неправомірну вигоду, однак хто саме їй не відомо. За надані ОСОБА_27 послуги щодо реєстрації її платником ПДВ жодні суми не обумовлювали, а мала з нею розрахуватись після реєстрації;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , наданими ним під час досудового розслідування та оголошеними прокурором в судовому засіданні у зв`язку зі смертю свідка, у яких останній зазначив, що приблизно в кінці листопада на початку грудня 2017 року він через спільних знайомих познайомився з ОСОБА_15 , яка погодилась допомогти з реєстрацією його як фізичної особи-підприємця. Вказав, що наперед будь-якої винагороди за дані послуги не обговорювали. Свідок також зазначив, що передав ОСОБА_28 копію свідоцтва про реєстрацію ФОП та копію документів, які підтверджують, що він є платником єдиного податку. Після цього з ОСОБА_15 він не бачився, лише на початку січня 2018 року остання до нього зателефонувала та повідомила, що його зареєстровано як платника ПДВ, а працівника податкової який здійснював реєстрацію затримано працівниками поліції;

- свідок ОСОБА_29 , зазначив, що він був начальником відділу обліку Залізничної ДПІ. З обвинуваченим ОСОБА_4 він був візуально знайомий, при цьому вони не були один одному підпорядковані. Щодо процедури реєстрації платників ПДВ зазначив наступне: перш за все подається заява (електронною, звичайною поштою, або нарочно), яка реєструється. З канцелярії вона передається керівнику ДПІ для проставлення візи та повертається до їх підрозділу. Після сканування документу, сканкопія відправляється в ГУ ДФС Львівської області. Після цього, вони роздруковують витяг, який підписує керівник та ставить печатку. Тобто, у разі прийняття рішення про задоволення, платник подає заяву про отримання витягу, а відповідні дані вносяться до системи і платник вважається зареєстрованим.

Як витяги опинилися у ОСОБА_4 він не знає. Однак, враховуючи, що всі працівники мають доступ, тобто теоретично ОСОБА_4 міг самостійно їх забрати у колег для передачі заявникам. До інформації щодо платників податків доступ не є обмеженим. В той же час, його притягнули до дисциплінарної відповідальності саме за порушення порядку видачі витягів, так як за ними повинні були звернутися заявники, а не обвинувачений. Чітко встановити хто з працівників ДПІ віддав витяги не заявникам, а обвинуваченому, - не вдалося;

- свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні вказав, що працює на посаді заступника начальника ДПС у Львівській області. Він дізнався про те, що ОСОБА_4 було затримано, однак на той час він з ним не був знайомий особисто, так як на той період працював у Залізничному управлінні ДФС. Вказав, що згідно встановленого порядку необхідно було, щоб платник звернувся з відповідною заявою, яка після реєстрації в канцелярії передавалася йому для проставлення резолюції, якою він доручав своїм заступникам, які були відповідальні за цей напрямок роботи, - здійснити певні дії. Заступник доручав керівнику підрозділу, останній відповідальному спеціалісту. Остаточне рішення приймалося ДФС у Львівській області та скеровувалося в районні відділення або про реєстрацію платника, або про відмову в реєстрації. Після підписання, рішення передається в приймальню для видачі документів. В подальшому, особа може звернутися з заявою про отримання витягу. Повідомив суд, що було проведено службову перевірку, за результатами якої ОСОБА_30 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, так як ним був порушений порядок видачі документу (був відсутній підпис заявника про отримання документа);

- свідок ОСОБА_31 , зазначила, що працювала на посаді начальника відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів з фізичних осіб. У своїй діяльності вона керувалася вимогами наказу № 798 від 15 жовтня 2015 року. Нею були завізовані документи щодо реєстрації платників податку на додану вартість, оскільки вони відповідали вимогам діючого законодавства. В межах виконання посадових обов*язків вона координувала роботу з управлінням де працював обвинувачений;

- свідок ОСОБА_32 , зазначив, що працював першим заступником начальника Залізничної ДПС у Львівській області. В його обов*язки входило розгляд поштової кореспонденції та проставлення візи тобто визначення відповідального працівника. Особисто з ОСОБА_4 він не знайомий, однак часто бачив його на роботі.

Отже, згідно досліджених в судовому засіданні наказів та даних кадрової документації достовірно було встановлено, що ОСОБА_18 , офіційно являвся державним службовцем, мав статус службової особи державного органу з відповідною компетенцією, встановленою законом. При цьому, посадові обов*язки обвинуваченого були чітко визначені Положенням «Про відділ адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ і камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ платників території обслуговування Залізничної ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області».

Відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_18 , вчиняючи вищенаведене кримінальне правопорушення, діяв умисно. Зазначені обставини суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, на переконання суду, доводяться вищенаведеними показаннями свідка ОСОБА_6 , а також фактичними даними, які були одержані стороною обвинувачення за наслідками проведення НС(Р)Д.

Так, з відеозаписів НС(Р)Д, на які суд посилався вище, вбачається, що обвинувачений чітко усвідомлював те, що кошти, які він отримував від ОСОБА_6 є коштами за обіцянку здійснення ним впливу на прийняття рішення уповноваженими особами. Згідно з доказами, наданими суду, поза розумним сумнівом доведено, що в обвинуваченого не було визначених законодавством підстав для отримання коштів від ОСОБА_6 . І хоча ОСОБА_18 і ОСОБА_6 спілкувались незавершеними фразами, завуальовано, однак із змісту їх розмов встановлено, що співрозмовники, без уточнюючих запитань розуміли про що іде мова. Вказане свідчить про однозначне трактування таких розмов та усвідомленість їх змісту учасниками.

Зміст розмов ОСОБА_11 з ОСОБА_6 свідчить про те, що її учасники продовжують обговорювати раніше узгоджені дії та доводить, що кошти в розмірі 10000 гривень призначалися обвинуваченому саме за обіцянку здійснення ним впливу у процесі реєстрації ФОП як платників податку на додану вартість. Наведене підтверджується такими прямими висловлюваннями ОСОБА_11 щодо самих коштів, як: «Вам перше треба витяги дати, а потім Ви тоді...?», на що ОСОБА_6 йому відповіла: « Ну я так маю розрахуватись з Вами..». В подальшому, під час другої зустрічі обвинувачений гроші в руки не бере і дає вказівку ОСОБА_6 куди їх покласти: «Десь так шоб не світилося дуже» і показує рукою, щоб поклала гроші біля ручки передач автомобіля. Вказане свідчить, що протягом двох зустрічей з ОСОБА_6 обвинувачений свідомо реалізовував свій злочинний умисел з метою протиправного збагачення, шляхом отримання грошових коштів. Між зустрічами з ОСОБА_6 існував суттєвий проміжок часу, протягом якого ОСОБА_18 міг відмовитися від протиправної поведінки. Натомість, він приїхав на другу зустріч саме з метою отримання грошей, про що свідчать його чіткі висловлювання, що спочатку йому слід віддати витяги, а потім він отримає гроші та куди їх саме слід покласти у машині. Його висловлювання «щоб не світилося дуже» та вказівка ОСОБА_6 куди слід покласти гроші, свідчать про намагання приховати предмет злочинної діяльності.

Під час допиту обвинувачений надав пояснення, що він начебто розгубився, коли ОСОБА_6 спитала куди покласти гроші. Однак суд таку позицію не приймає, оскільки з попередньої зустрічі в цей же день вбачається, що мова йшла про те, що гроші ОСОБА_33 повинна віддати ОСОБА_6 за витяги які він забув взяти з собою, і вони змушені були погодити ще одну зустріч вже ввечері.

Також судом враховується, що повний зміст усіх зафіксованих у протоколах НС(Р)Д розмов свідчить про обговорення співрозмовниками обставин реєстрації ФОП платниками податку на додану вартість та отримання витягів про це. Обвинувачений ОСОБА_18 , як державний службовець та начальник відділу Головного управління ДФС у Львівській області з тривалим стажем роботи чітко усвідомлював протиправність своїх дій. Його показання, на думку суду, виглядають нелогічними і штучними.

Крім того, свідок ОСОБА_6 надала показання, згідно з якими ФОП безпосередньо не зверталися до податкового органу у встановленому порядку, а їй допомагав оформлювати їх заяви з додатками обвинувачений обіцяв сприяти у пришвидшенні реєстрації та вимагав за це неправомірну вигоду.

Свідки сторони обвинувачення ОСОБА_29 , ОСОБА_20 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 в судовому засіданні повідомили про свій статус у податкову органі, встановлений нормативний порядок реєстрації суб*єктів підприємницької діяльності платниками ПДВ. Зазначили, що обвинувачений ОСОБА_18 саме до них не звертався з проханням прискорити реєстрацію певних ФОП. В той же час, факт реєстрації платниками ПДВ був встановлений під час службового розслідування. Також було встановлено порушення порядку видачі витягів про реєстрацію платниками. При цьому, ОСОБА_29 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки витяги про реєстрацію забрав обвинувачений ОСОБА_18 у невстановлений спосіб з метою отримання неправомірної вигоди.

Оцінюючи показання свідків, суд вважає необхідним зазначити, що показання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_20 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 узгоджуються з даними, які містяться у письмових та речових доказах, наданих стороною обвинувачення та підтверджують існування певного нормативного порядку реєстрації ФОП платниками податку на додану вартість; статус обвинуваченого; використання ним наданих законом повноважень та службового становища, всупереч інтересам служби; обіцянку впливу та його корисливий мотив з метою незаконного збагачення.

Контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту було проведено з використанням ідентифікованих засобів, а саме коштів 10000 (десяти тисяч) гривень, як предмету неправомірної вигоди з можливістю їх помічення спеціальними хімічними (ідентифікуючими) речовинами. Наведений доказ підтверджує, що у процесі проведення спеціального слідчого експерименту було здійснено перевірку злочинних намірів обвинуваченого ОСОБА_4 на вчинення вимагання неправомірної вигоди за обіцянку впливу та отримано докази прийняття ОСОБА_4 рішення на вчинення відповідного злочину. Протокол про контроль за вчиненням злочину від 22 лютого 2018 року досліджено судом разом з пов`язаними процесуальним документами.

Протокол обшуку від 03 січня 2018 року (з відеозаписом) підтверджує факт відшукання та вилучення у транспортному засобі Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував та в якому знаходився ОСОБА_4 , неправомірної вигоди у вигляді ідентифікованих грошових коштів в сумі 10000 гривень, яку у процесі проведення контролю за вчиненням злочину ОСОБА_6 за вказівкою обвинуваченого поклала на місце біля ручки передач автомобіля.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що аналіз доказів, досліджених під час судового розгляду, свідчить, що сторона обвинувачення надала суду допустимі, належні та достатні докази щодо змісту наведеного спілкування між ОСОБА_19 та ОСОБА_6 , у той час, як сторона захисту не надала суду належних доказів щодо будь-якої іншої мети та особистих мотивів ОСОБА_11 для здійснення спілкування із ОСОБА_6 саме у період прийняття рішень ДФС у Львівській області про реєстрацію фізичних осіб-підприємців платниками податку на додану вартість.

В судовому засіданні не було здійснено допит ОСОБА_9 у зв`язку зі смертю останнього, про що до матеріалів провадження долучено відповідь Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) № 2444/05.1.06-33 від 15 листопада 2022 року, згідно якого існує актовий запис про смерть ОСОБА_9 №94. Протокол його допиту був оголошений в судовому засіданні, досліджений та долучений до матеріалів кримінального провадження. Вказане, на думку суду, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зазначеною у рішенні 12 грудня 2019 року (справа № 750/7023/18, провадження № 51-4690 км 19).

При цьому,суд виходив з того, що для оцінки допустимості показань відсутнього свідка потрібно виконати трискладовий тест («тест Аль-Хаваджа і Тахері»), з`ясувавши такі обставини: 1) чи існували поважні причини для неявки свідка до суду та відповідно для прийняття показань недопитаного відсутнього свідка як доказів; 2) чи були показання відсутнього свідка єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого; 3) чи існували достатні врівноважуючи фактори, у тому числі вагомі процесуальні гарантії, здатні компенсувати незручності, спричинені стороні захисту в результаті допуску доказу, та забезпечити щоб судовий розгляд у цілому був справедливим. Допитати свідка ОСОБА_9 суд не мав можливості у зв*язку з його смертю; показання цього свідка не є єдиною або вирішальною підставою, щоб зробити висновок про винуватість обвинуваченого, так як суд посилається на письмові та речові докази, показання інших свідків у кримінальному провадженні, і робить свій висновок на сукупності належних та допустимих доказів; стороні захисту суд сприяв у витребуванні та отриманні доказів, задовольняв клопотання про виклик свідків, розглянув клопотання про визнання доказів недопустимими та частково їх задовольнив, що свідчить про справедливу судову процедуру з дотриманням рівності сторін.

Надані обвинуваченим ОСОБА_19 показання щодо мотивів та змісту його спілкування з ОСОБА_6 у той період, оцінюються судом як неправдиві, оскільки вони суперечать іншим доказам, наявним у матеріалах кримінального провадження.

Показання обвинуваченого про те, що він не вчиняв кримінально-караних діянь, суд розцінює як намагання завадити встановленню істини по справі, уникнути покарання за умисний злочин. Такі показання обвинуваченого повністю спростовуються доказами, які узгоджуються між собою і на підставі яких суд встановив обставини події та має можливість надати їм належну правову оцінку. При цьому, суд відмічає, що версія обвинуваченого не заперечує фактичних обставин, викладених стороною обвинувачення у обвинувальному акті, а пропонує їх іншу інтерпретацію.Обвинувачений ОСОБА_18 , як державний службовець з багаторічним стажем роботи усвідомлював протиправний, корупційний характер своїх дій. Тобто, є доведеним, що злочинні дії ОСОБА_11 були свідомими, активними, носили умисний характер та мали корисливий мотив. Під час допиту обвинуваченого, він чітко зазначив, що реєстрація ФОП платниками ПДВ в його посадові обов*язки не входила; витяг є офіційним технічним документом і він не мав права його взяти та передати третій особі. На запитання прокурора він відповів: «Виходить, що вкрав витяги» і таким чином підтвердив свою зацікавленість, бажання отримати гроші від ОСОБА_6 , при цьому чітко усвідомлюючи існуючі нормативні заборони. Про умисність дій обвинуваченого та бажання отримати неправомірну вигоду свідчить також наявність другої свідомої його зустрічі з ОСОБА_6 в кінці робочого дня.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що показання ОСОБА_6 не являються єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого, а сприймаються судом у сукупності з іншими доказами. Надані стороною обвинувачення письмові документи, речові докази та висновок експерта, в сукупності із показаннями свідків доводять обставини, зазначені у обвинувальному акті. Свідок ОСОБА_6 вказала у судовому засіданні, що грошові кошти їй повернули працівники правоохоронного органу, що на думку захисту дає підстави визнати її покази недопустимими. Однак, суд вважає, що вказаний свідок помилково вказала на цю обставину у зв*язку із спливом великого проміжку часу між подією злочину та її безпосереднім допитом у суді. Під час судового розгляду грошові кошти, як належні та допустимі докази, були оглянуті, звірені з відповідними протоколами та їх доля буде вирішена відповідно до вимог КПК даним вироком суду.

Крім того, оцінюючи докази сторони обвинувачення на відповідність нормам КПК України, судом були вивчені всі пов*язані з ними процесуальні документи. Вказане дозволило зробити висновок суду про належність та допустимість доказів для доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_11 у вчиненні злочину.

Докази, надані стороною захисту.

Допитаний за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що станом на 2018 рік він не займався підприємницькою діяльністю, оскільки припинив таку ще у 90 роках, а відтак нікого не уповноважував на своє представництво у податкових органах. Повідомив, що на письмових документах реєстраційній заяві до органів ДПІ він взагалі не ставив свій підпис, а той що там знаходиться суттєво відрізняється від його підпису. Крім того, зазначив, що слідчим він не залучався до розслідування вказаного кримінального провадження взагалі, не допитувався у якості свідка під час досудового розслідування. У протоколі допиту, начебто його як свідка, зазначена дата народження свідка ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді як він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, його фактична адреса : АДРЕСА_2 , а у протоколі вказана АДРЕСА_3 . Тобто, він не здійснював ніякої підприємницької діяльності взагалі та не реєструвався як платник податку на додану вартість, не уповноважував ОСОБА_6 представляти його інтереси, не зустрічався з нею, не допитувався як свідок під час досудового розслідування з цього приводу, не ставив ніяких підписів на протоколах.

Таким чином, по-суті в суді була допитана інша особа, оскільки її анкетні дані мають істотні розбіжності з особою, яка була допитана під час досудового розслідування. Стверджувати про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, слідчим як зазначала сторона захисту, суд позбавлений можливості, оскільки остання не надала належних та допустимих доказів такої фальсифікації. При цьому, покази зазначеного свідка сторони захисту не спростовують винуватості ОСОБА_11 , оскільки його вина доведена вищезазначеними у вироку доказами.

Вивчивши надані стороною захисту реєстраційні справи ФОП, суд встановив факт державної реєстрації останніх: ОСОБА_10 20 листопада 2017 року, ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) 18 листопада 2017 року, ОСОБА_8 14 листопада 2017 року, ОСОБА_9 29 березня 2018 року, ОСОБА_6 28 лютого 2018 року. Під час судового розгляду було встановлено, що дані документи були необхідними під час реєстрації платниками ПДВ та перевірялися посадовими особами податкового органу перед прийняттям рішення. Порушень не було встановлено. Відтак надані захисником документи не спростовують винуватість Хом*яка Т.Б.

Крім того, з відповідей податкового органу (т.2 а.с.110-111) на адресу захисника вбачається кількість облікованих ФОП та зареєстрованих платниками ПДВ, а також що ОСОБА_6 перебуває на обліку з 02 березня 2018 року та являється платником єдиного податку 2 групи, платником ПДВ зареєстрована не була, податкової звітності не надавала. Вказані відомості не впливають на висновок суду, оскільки ОСОБА_10 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 використали своє право на підприємницьку діяльність.

Також, на підтвердження невинуватості ОСОБА_4 захисником ОСОБА_5 було надано суду наступні докази, які були проаналізовані під час судового розгляду:

- податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік ФОП ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ;

- ліквідаційні податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2018 року ФОП ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ;

- звіти про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік ФОП ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ;

- ліквідаційні звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нархованого єдиного внеску за 2018 рік ФОП ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ;

- реєстраційні заяви платника податку на додаткову вартість форми .1 ПДВ ФОП ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 .

Вказані докази сторони захисту також не спростовують винуватість ОСОБА_11 , вони по-суті є складовими взаємовідносин ФОП з державним органом у податкових правовідносинах.

Крім того, захисник надав суду копію акту про результати тематичної перевірки Залізничної ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області щодо видачі свідоцтв платника ПДВ, а також надання адміністративних послуг та організації роботи ЦОП від 19.01.2018 року, з якого вбачається, що за результатами тематичної перевірки робоча група пропонує дисциплінарній комісії розглянути питання про притягнення начальника відділу обслуговування платників ОСОБА_29 до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків, а саме: недостатній контроль за доступом до документів (відсутність одного екземпляру Витягів з реєстру платників податку на додану вартість та відсутність підписів в запиті форми №1-ЗВР про отримання витягу).

З наказу начальника Залізничної ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_20 від 24 січня 2018 року № 5 начальника відділу обслуговування платників ОСОБА_29 за неналежне виконання посадових обов`язків притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, про що ОСОБА_29 вказував у судовому засіданні під час допиту його як свідка у кримінальному провадженні.

По суті, надані стороною захисту вищезазначені документи підтверджують отримані в судовому засіданні покази свідків - працівників податкового органу та самого обвинуваченого, оцінку яким суд вже надавав вище.

Щодо розгляду клопотань сторони захисту про недопустимість доказів.

1). В ході судового розгляду захисником було подано клопотання про визнання доказів заявлених стороною обвинувачення, а саме: витягу з ЄРДР; заяви ОСОБА_6 ; витягів з реєстру платників податку на додану вартість; протоколу огляду, ідентифікації та помічення грошових коштів від 03.01.2018; протоколу обшуку від 03.01.2018 та додатку-електронного носія інформації; ухвали слідчого судді від 04.01.2018 р.; протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 03.01.2018; документів, отриманих на запит з Головного управління ДФС у Львівській області; документів, отриманих на запит з ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ ФС у Львівській області; постанови про визнання речових доказів від 26.02.2018 р.; речових доказів згідно постанови; супровідного листа та висновку криміналістичної експертизи від 30.01.2018 р.; ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова про обрання запобіжного заходу від 04.01.2018 р.; інформації Державної судової адміністрації у Львівській області про сплату застави та квитанції; повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 05.03.2018 р.; пам`ятки про процесуальні права; постанови про розсекречення матеріальних носіїв інформації від 23.02.2018 р.; клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій від 27.12.2017 р.; постанови про розсекречення матеріальних носіїв інформації від 07.02.2018 р.; клопотання про розсекречення матеріальних носіїв інформації від 07.02.2018 р.; ухвали про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій від 27.12.2017 р.; постанови про розсекречення матеріального носія інформації від 19.02.2018 р.; клопотання про розсекречення матеріального носія інформації від 20.02.2018 р. ; постанови про припинення проведення негласних слідчих дій від 26.01.2018 р.; постанови про розсекречення протоколів про результати проведення негласної слідчої дії від 06.02.2018; клопотання про розсекречення матеріалів негласних слідчих дій від 07.02.2018 р.; протоколу про проведення негласної слідчої дії від 29.01.2018 року та 2 електронних носіїв інформації; протоколу про проведення негласної слідчої дії від 29.01.2018 року та 1 електронного носія інформації; постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 02.01.2018 р.; постанови про розсекречення протоколів про результати проведення негласної слідчої дії від 22.02.2018 р.; клопотання про розсекречення матеріалів негласних слідчих дій від 22.02.2018 р. - очевидно недопустимими доказами, скасування запобіжного заходу у вигляді застави та закриття провадження по справі справи (т.3 ст. 126 та т.4 ст. 52).

Вказане клопотання сторона захисту обґрунтовує тим, що станом як на момент події так і досудового розслідування ОСОБА_4 являвся працівником правоохоронного органу, відтак згідно положень ч.4 ст.216 КПК України, прикінцевих та перехідних положень КПК України досудове розслідування у даному кримінальному провадженні повинні були здійснювати слідчі органів прокуратури. Натомість слідчі слідчого управління Головного правління Національної поліції у Львівській області, які здійснювали досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_4 діяли поза межами визначених КПК України повноважень.

Суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити, оскільки на час реєстрації кримінального провадження і відповідно винесення постанови 26.12.2017 про доручення здійснення досудового розслідування, слідчі в прокуратурі не працювали, що й було обумовлено у згаданій постанові. Постанова від 26.12.2017, винесена першим заступником прокурора Львівської області про доручення здійснення досудового розслідування з дотриманням вимог ст. 36 КПК України.

Крім того, враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для закриття провадження. Щодо дії запобіжного заходу у вигляді застави, суд вирішить вказане питання під час постановлення даного вироку відповідно до вимог КПК.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторони захисту, що витяг з ЄРДР, як документ який підтверджує факт належного внесення до ЄРДР відомостей, клопотання слідчого, ухвали слідчих суддів, постанови прокурорів це не докази в розумінні КПК України, а процесуально пов*язані з доказами документи, а відтак вони не можуть бути самостійно визнані недопустимими доказами у кримінальному провадженні.

Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, пам`ятки про процесуальні права,

інформація Державної судової адміністрації у Львівській області також не є доказами в розумінні нормативних приписів ст.84 КПК України, і тому суд також відмовляє у задоволенні клопотання захисника з цих підстав.

2) Захисником було заявлено клопотання про визнання постанови прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину та проведені негласні слідчі дії у даному кримінальному провадженні недопустимими доказами (т.4 ст. 41), оскільки у вказаній постанові прокурор не навів обставин, які свідчать про відсутність провокування особи на вчинення злочину, а лише обмежився власним міркуванням, що ознак провокації вчинення злочину не виявлено. Окрім того, у вказаній постанові прокурор не вказав часу проведення негласної слідчої дії. Захисник вказує, що виходячи зі змісту постанови прокурора до звернення ОСОБА_6 з заявою прокуратуру про вимагання у неї неправомірної вигоди ОСОБА_4 по даному факту вже проводилось досудове розслідування. Однак, з досліджених судом доказів, заявлених прокурором вбачається, що факт вимагання обвинуваченим неправомірної вигоди встановлено лише після звернення ОСОБА_6 з заявою до прокуратури Львівської області. На думку захисника, зазначене не відповідає обставинам, викладеним у постанові прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину. Захисник також вказує, що в обов`язки відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ камеральних перевірок податкової звітності платників території обслуговування Залізничної ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області, начальником якого був ОСОБА_4 , не входило реєстрація фізичних осіб-підприємців платниками податку на додану вартість і прокурор мав можливість встановити даний факт перед початком здійсненням контролю за вчиненням злочину зі збереженням конфіденційності мети проведення такої перевірки, однак цього не зробив. Окрім того, захисник зазначає, що з досліджених судом витягів з реєстру платників податку на додану вартість вбачається, що фізичні особи підприємці ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 15.12.2017 року вже були зареєстрованими як платники з ПДВ. Тобто до звернення ОСОБА_6 в прокуратуру про вимагання у неї неправомірної вигоди.

Суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

По-перше, постанова прокурора не є доказом, а пов*язаним процесуальним документом, на підставі якого був проведений контроль за вчиненням злочину та відповідно складений протокол слідчої дії.

По-друге, вивченням постанови про проведення контролю за вчиненням злочину встановлено, що її прийнято 02.01.2018, прокурором ОСОБА_37 , який був включений 26 грудня 2017 року в групу прокурорів У постанові вказано реєстраційний номер, правову кваліфікацію злочину із зазначенням статті (частини статті) Кримінального кодексу України, відомості про особу, щодо якої проводитиметься негласна слідча (розшукова) дія, початок, тривалість і мету негласної слідчої дії, вказано слідчого якому доручено виконання постанови, вказано обґрунтування прийнятої постанови, у тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб, вказівку на вид негласної слідчої (розшукової) дії, що проводиться.

На виконання п.1 ч.7 ст.271 КПК України у постанові прокурором зазначено, що перевіркою матеріалів досудового розслідування ознак провокації вчинення злочину не виявлено. Підстав для визнання протоколів про проведені НСРД недопустимими доказами суд не вбачає.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту, що у ході судового розгляду кримінального провадження було чітко встановлено, з показань обвинуваченого ОСОБА_4 , що він своїми діями сприяв ОСОБА_6 , йому ніхто не допомагав вчинити злочин, на нього не впливали ні насильством, ні погрозами, ні шантажем. Обвинувачений ОСОБА_4 проявив ініціативу та запропонував повторно зустрітись з ОСОБА_6 , наголошуючи, що витяги про реєстрацію платниками ПДВ вже є у нього, а він їх просто забув на роботі. Під час другої зустрічі 03 січня 2018 року з ОСОБА_6 о 18:30 год. він був затриманий в ході вчинення протиправних дій. Тобто, ОСОБА_4 було викрито в результаті проведення стосовно нього комплексу НС(Р)Д у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із застосуванням аудіо - та відеоконтролю особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних систем.

3). Захисник заявив клопотання (т.4 стр.45) про визнання письмових та речових доказів заявлених стороною обвинувачення недопустимими, яке мотивовано тим, що прокурором заявлено для дослідження судом як доказу протокол обшуку від 03.01.2018 р. у ході якого в присутності понятих слідчими були вилучені: грошові кошти, медичні гумові рукавички, обеззолений фільтр; постанову слідчого про призначення судово-хімічної експертизи від 12.01.2018 р.; супровідний лист; висновок експерта №287 від 30.01.2018 р.; протокол огляду речей, предметів та документів від 26.02.2018 р.

Водночас, захисник зазначає, що з дослідженого судом протоколу огляду речей, предметів та документів від 26.02.2018 р. вбачається, що слідчим без участі понятих проведено огляд вищевказаних речей. При цьому, у вказаному протоколі відсутні відомості, що пакети в яких знаходились перераховані вище обеззолені фільтри, гумові рукавички та грошові кошти були опечатаними працівниками експертної установи. На думку захисника, зазначене ставить під сумнів, що дані речі скеровувались на дослідження експерту та були предметом дослідження під час проведення експертизи за результатом якої складено висновок експерта №287 від 30.01.2018 р. за результатом проведення криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин, а сам висновок експерта є сфальсифікованим. Як вбачається з дослідженої судом постанови слідчого про призначення експертизи, вказаних положень КПК слідчим не дотримано, і як наслідок призначення експертизи здійснювалось не уповноваженою на це особою, що в свою чергу тягне за собою недопустимість висновку експерта як доказу у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене просив визнати постанову слідчого ГУ НП у Львівській області від 12.01.2018 р., про призначення судово-хімічної експертизи без дозволу слідчого судді чи суду, істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та недопустимим доказом; визнати висновок експерта № 287 від 30.01.2018 р. за результатом проведення криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин - недопустимим доказом, визнати медичні гумові рукавички в яких проводився огляд коштів, обеззолений фільтр, яким проводились змиви в салоні автомобіля, медичні гумові рукавички в яких проводились змиви в салоні автомобіля недопустимим доказам.

Суд вважає необхідним знов зазначити, що постанова слідчого про призначення судово-хімічної експертизи та супровідний лист не є доказами у кримінальному провадженні, а процесуально пов*язаним документом.

Відповідно до ст. 106 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.

Таким чином, вказане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки висновок експерта, речові докази, а також засоби для належного виявлення, упакування речей та документів, зокрема резинові рукавиці та обеззолені фільтри, двічі були досліджені безпосередньо судом, у тому числі на вимогу захисту, та в ході дослідження встановлено належне упакування речових доказів. Крім того, гроші як речовий доказ, були вилучені у ході проведеного обшуку у встановленому законом порядку.

Протокол огляду речей, предметів та документів від 26.02.2018 року на який посилається захисник, судом не досліджувався, оскільки не заявлений стороною обвинувачення у якості письмового доказу по справі.

Крім того, станом на момент винесення постанови слідчого ГУ НП у Львівській області про призначення судово-хімічної експертизи, тобто на 12 січня 2018 року чинною була редакція ст. 242 КПК України, відповідно до якої експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Суд наголошує, що дійсно законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року внесено зміни, зокрема до ст. 242-244 КПК України та визначено у разі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, сторони кримінального провадження мають право звернутися з клопотанням про проведення експертизи до слідчого судді.

Водночас, пунктом 4 вказаного закону встановлено, що підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом (якими зокрема і внесені зміни до КПК України), не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Таким чином, посилання захисника про те, що вищевказана експертиза була призначена з порушенням вимог КПК є безпідставними. Постанова слідчого ГУ НП у Львівській області про призначення судово-хімічної експертизи була винесена відповідно до вимог закону. У визнанні недопустимим доказом висновку експертизи у зв*язку з незаконністю постанови слідчого слід відмовити за безпідставністю.

4). Захисник заявив клопотання про визнання недопустимим доказом протокол про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (т.4 ст. 49), від 29.01.2018, оскільки внаслідок проведення зазначеної негласної слідчої дії істотно порушено права людини.

Розглянувши вказане клопотання, суд не вбачає підстав стверджувати про істотне порушення прав людини. В той же час, суд робить наступний висновок.

Згідно норм ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів

Суд приходить до висновку про визнання вищезазначеного протоколу недопустимим доказом, оскільки зміст розмов, що був встановлений у ході проведення вказаної негласної слідчої дії та як наслідок викладений у протоколі за результатами її вчинення, не має жодного відношення до фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті.

5). Сторона захисту вважає, що оскільки ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» втратив чинність, обвинувачений не відноситься до кола осіб, визначених Приміткою до ст.369-2 КК України. У зв*язку з зазначеним, просить закрити провадження та постановити виправдальний вирок.

Не погоджуючись з твердженням сторони захисту, суд керується правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі № 554/5090/16-к (провадження № 51-1878кмо.).

Верховний Суд зазначив, що Примітка до ст. 369-2 КК є її невіддільною частиною, яка визначає обсяг і зміст понять у кримінально-правових нормах, передбачених цією статтею, і за умови, що її зміст відсилає до чинного Закону, визначений там перелік осіб не підлягає довільному тлумаченню, відмінному від його приписів. Сама наявність у чинній редакції ст. 369-2 КК примітки унеможливлює відмінне від застосованого в ній законодавчого визначення з`ясування кола осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Лише за відсутності змістовної складової примітки ст. 369-2 КК через посилання на не чинний на момент вчинення злочину Закон правозастосовник має підстави вважати оціночним поняття «особа, уповноважена на виконання функцій держави» і встановлювати його зміст за правилами тлумачення.

У примітці до ст. 369-2 КК з 26 квітня 2015 року по 20 березня 2020 року стосовно визначення осіб, уповноважених на виконання функцій держави, містилось посилання на пункти 1- 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», який втратив чинність з 26 квітня 2015 року.

Водночас наявне у цій примітці посилання на Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції», що втратив чинність, не дає підстав для тверджень про втрату чинності в цей період у цілому ст. 369-2 КК.

Важливим чинником, що значною мірою визначає встановлення змісту кримінально-правової норми для цілей її застосування, є ставлення законодавця до кримінальної правової оцінки певного виду суспільно-небезпечних діянь. Формування законодавства є сферою діяльності виключно законодавця, який своє ставлення до змісту кримінально-правової заборони та ознак злочинів, передбачених ст. 369-2 КК, недвозначно виявив, унісши до неї зміни Законом України від 4 березня 2020 року № 524-IX, згідно з яким розширив коло кінцевих адресатів зловживання впливом та посилив покарання за нього.

Зміст ані закону України про кримінальну відповідальність, ані законів, до яких він відсилає для встановлення змісту та обсягу окремих понять, що визначають ознаки складу злочину в ч. 2 ст. 369-2 КК, не містять вказівок на наміри законодавчого органу пом`якшити закон через декриміналізацію (хоча б часткову) передбачених там діянь або через встановлення менш суворого виду чи розміру покарання.

Функція здійснення правосуддя, закріплена за судами, полягає саме у використанні тлумачення законів для реалізації завдань, покладених на них. Застосування різних способів і методів тлумачення кримінального закону дозволяє одержувати різні відповіді на питання про визначення ознак особи, уповноваженої на виконання функцій держави, проте здійснюючи de lege lata тлумачення, необхідно виходити з узвичаєного імперативу конституційного походження «усі сумніви на користь особи, діяння якої кваліфікуються».

Отже, з урахуванням того, що зміст указаного поняття в контексті цієї статті може бути визначений і без звернення до тексту примітки, з`ясування обсягу і змісту поняття, переданого в диспозиції ч. 2 ст. 369-2 КК терміном «особою, уповноваженою на виконання функцій держави», суд здійснює шляхом застосування вузького підходу до тлумачення.

Належність посади обвинуваченого, а саме начальника відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ камеральних перевірок податкової звітності платників території обслуговування Залізничної ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області - до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, з огляду на їх правовий статус і повноваження не може викликати сумнівів не тільки у фахових юристів, але й будь-якої іншої особи.

При цьому, судом враховується також наступне, що зміст диспозиції ч. 2 ст. 369-2 КК був достатньо ясним і передбачуваним для Хом*яка Т.Б., який як працівник державного податкового органу не міг не усвідомлювати, що одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення - є суспільно небезпечним кримінально караним діянням.

Висновки суду щодо відсутності провокації.

Сторона захисту посилалась на те, що у цій справі стосовно ОСОБА_11 мала місце провокація з боку ОСОБА_6 та правоохоронних органів. Даючи оцінку цим аргументам захисту про наявність провокації злочину, суд зазначає про таке.

У ході судового розгляду кримінального провадження чітко встановлено, в тому числі з показань обвинуваченого ОСОБА_4 , що він вирішив допомогти ОСОБА_6 у зв*язку з її сімейним становищем за власною ініціативою. Під час вчинення ним злочину йому ніхто не допомагав та не сприяв, на нього не впливали ні насильством, ні погрозами, ні шантажем. ОСОБА_4 сам запропонував повторно зустрітись з ОСОБА_6 наголошуючи, що витяги про реєстрацію платниками ПДВ вже є у нього, а він їх просто забув. Безпосередньо сам ОСОБА_4 ініціював другу зустріч 03.01.2018 з ОСОБА_6 о 18:30 год.

Сторона захисту як один із доводів в заперечення проти обвинувачення вказує на те, що мала місце провокація злочину зі сторони правоохоронних органів, оскільки ОСОБА_6 діяла наполегливо та провокативно.

Вказане, на переконання захисту підтверджується тим, що ОСОБА_6 була ініціатором зустрічей із ОСОБА_4 та фактично є агентом правоохоронних органів. Жодних вагомих підстав в органу досудового розслідування на внесення в ЄРДР відомостей за ч. 3 ст. 368 КК України на підставі заяви ОСОБА_6 не було, що повністю підтверджує сплановану провокацію відносно ОСОБА_4 , оскільки всі подальші дії правоохоронних органів та заявника були спрямовані на те, щоб надати ОСОБА_4 грошові кошти як неправомірну вигоду.

Даючи оцінку цим аргументам захисту було встановлено, що ОСОБА_4 було викрито в результаті проведення стосовно нього комплексу НС(Р)Д у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із застосуванням аудіо - та відеоконтролю особи.

Для перевірки заяви захисту щодо провокації кримінального правопорушення, яке згідно з висунутим обвинуваченням вчинялося ОСОБА_4 , суд першочергово має з`ясувати: чи були підстави для початку провадження стосовно останнього; чи обґрунтовано та під контролем застосовано НС(Р)Д щодо обвинуваченого; чи мала особа, яка повідомила про корупційні дії ОСОБА_4 , будь - які приховані мотиви; яка була поведінка ОСОБА_6 та ОСОБА_4 під час їх зустрічей; який рівень участі правоохоронних органів у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення (активність/ пасивність).

Щодо того, чи були підстави для початку прокурором кримінального провадження.

Прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування (ч.1 ст. 214 КПК України).

Дослідивши обставини, віднесені до предмету доказування у цьому провадженні, суд прийшов до висновку про доведеність факту особистого звернення ОСОБА_6 26 грудня 2017 року з вказаною заявою, та про достатність зазначених у заяві підстав для внесення інформації до ЄРДР, а саме про вимагання у неї неправомірної вигоди ОСОБА_4 за сприяння у пришвидшенні реєстрації ФОП платниками ПДВ.

27 грудня 2017 року під час досудового розслідування ОСОБА_38 була допитана як свідок, підтвердила обставини, викладені у заяві та надала покази.

Тобто, станом на 26 грудня 2017 року у прокурора були об`єктивні дані про ймовірно злочинні дії службової особи, які підлягали негайному внесенню до ЄРДР, в протилежному випадку це було би порушенням вимог ч. 1 ст.214 КПК України.

Щодо того, чи обґрунтовано та під належним контролем відносно обвинуваченого застосовано НС(Р)Д. Враховуючи специфіку вчинення корупційних кримінальних правопорушень, їх високу латентність, отримати докази в цьому кримінальному провадженні інакше як за допомогою комплексу НС(Р)Д було неможливим або дуже складним.

Аудіо-, відеоконтроль особи, проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

За клопотанням слідчого, слідчим суддею 27 грудня 2017 року було постановлено ухвалу про проведення НС(Р)Д відносно ОСОБА_4 . Окрім того, 02 січня 2018 року прокурор прийняв постанову про проведення контролю за вчиненням злочину.

Отже, контроль на етапі ініціювання надання дозволу на проведення щодо обвинуваченого НС(Р)Д (проведення яких здійснюється з дозволу слідчого судді) та санкціонування проведення дій, що імітують злочинну поведінку, здійснювався прокурором, а в частині надання дозволу на інші НС(Р)Д, забезпечувався слідчим суддею. Водночас, процедура надання дозволу на проведення НС(Р)Д була зрозумілою та передбачуваною,застосування таких заходів повністю ґрунтувалось на нормах КПК України і переслідувало легітимну мету.

За результатами проведення НС(Р)Д, зустрічі і розмови ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які відбувались у межах кримінального провадження, зафіксовані на аудіо та відеозаписах, здобутих за допомогою технічних засобів під час проведення НС(Р)Д, що дає можливість суду безпосередньо сприймати обставини зустрічей та перемовин (зміст розмов, контекст і характер висловлювань та фраз обвинуваченого, вираз обличчя, рухи, жести співрозмовників, тощо) і надати об`єктивну та незалежну оцінку діям учасників зустрічей і перемовин.

Таким чином, НС(Р)Д стосовно обвинуваченого були застосовані обґрунтовано та під належним контролем. В подальшому, підозрюваному було змінено кваліфікацію його дій з ч.3 ст.368 КК України на ч.2 ст.369-2 КК України відповідно до вимог діючого законодавства. що доводить факт виконання органами досудового розслідування вимог ст. 279 КПК України

Щодо того, чи мала особа, яка повідомила про корупційні дії обвинуваченого, будь-які приховані мотиви. Будь-яких доказів, що ОСОБА_6 перебувала під тиском правоохоронних органів чи була якось від них залежною, немає. Також відсутні відомості щодо випадків притягнення ОСОБА_6 до кримінальної чи адміністративної відповідальності, що могло б вказувати на її залежність від правоохоронних органів, що спростовує версію сторони захисту, згідно з якою вона співпрацювала з правоохоронними органами у викритті ОСОБА_4 .

Так, під час зустрічей між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , які були зафіксовані за допомогою НС(Р)Д, останній не вживав заходів щодо запобігання отриманню неправомірної вигоди та повідомлення правоохоронних органів про надання йому коштів. Навпаки, під час судового розгляду ОСОБА_4 дав показання, які повністю співпадають із встановленими фактами, які зафіксовані НС(Р)Д, показаннями ОСОБА_6 та інших свідків. Особисту інтерпретацію обвинуваченим встановлених фактів суд вважає бажанням уникнути кримінальної відповідальності.

На підставі записів зустрічей за результатами проведення НС(Р)Д встановлено, що ОСОБА_6 не вчиняла жодних дій щодо створення обставин та умов вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Всі розмови щодо одержання неправомірної вигоди ОСОБА_4 і ОСОБА_6 вели з дотриманням конспіративності, уникаючи відкритого обговорення цієї теми. Суми коштів, які передавались під контролем держави як неправомірна вигода, не викликали у ОСОБА_4 подиву чи нерозуміння, будь - яких запитань до ОСОБА_6 чи заперечень, що свідчить про те, що ці суми неправомірної вигоди були визначені між обвинуваченим і заявником раніше, зокрема, ще до початку досудового розслідування. таким чином, повний зміст розмов ОСОБА_11 з ОСОБА_6 переконливо свідчить про умисний, вольовий характер дій обвинуваченого ОСОБА_11 .

Щодо того, що зустріч 03 січня 2018 року відбулась за ініціативою ОСОБА_6 то слід враховувати, що необхідно відрізняти ініціативу щодо зустрічей та ініціативу щодо надання (одержання) неправомірної вигоди, адже ініціатива щодо зустрічі безумовно не обумовлює ініціативу (підбурення) до вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено ініціатива в одержанні неправомірної вигоди була проявлена ОСОБА_4 , оскільки як вбачається з матеріалів НС(Р) Д, подальші зустрічі відбувались з огляду на виконання умов, озвучених ОСОБА_4 під час зустрічі до початку кримінального провадження, що не можна розцінювати як ініціативну поведінку ОСОБА_6 .

Із наведених вище обставин вбачається, що на момент звернення до правоохоронних органів та початку проведення НС(Р)Д обвинуваченим вже була розпочата злочинна діяльність, спрямована на отримання неправомірної вигоди, та правоохоронці у пасивний спосіб лише здійснювали фіксування протиправної поведінки обвинуваченого та фактично приєднались до злочинної діяльності, а не ініціювали її.

Поведінка органів досудового розслідування та ОСОБА_6 не вплинули на виникнення умислу ОСОБА_11 вчинити злочин. Тобто, вчинення злочину ОСОБА_19 відбулося незалежно від факту проведення досудового розслідування. Повний зміст розмов ОСОБА_11 з ОСОБА_6 , з врахуванням контексту цих розмов та висловлювань самого ОСОБА_11 , переконливо свідчить про умисний, вольовий характер дій обвинуваченого.

Підсумовуючи вищенаведене, суд робить висновок про відсутність будь-яких доказів щодо наявності у правоохоронних органів прихованих мотивів для провокування ОСОБА_11 на вчинення злочину, а також про загальну пасивність дій ОСОБА_6 , тобто про відсутність провокації вчинення злочину у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 26 КПК) сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК. Суди у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК. У цьому кримінальному провадженні відсутні відомості про те, що сторона захисту зверталася із заявами про підбурювання до надання неправомірної вимоги у порядку, передбаченому ст. 214 КПК. Обґрунтованих підстав для такого звернення у матеріалах кримінального провадження немає.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Обвинувачений ОСОБА_18 не спростовуючи фактичні обставини справи, повністю заперечував сам факт вчинення ним злочину, отже, цей випадок загалом не підпадає під категорію «провокація злочину». Як зазначив у подібній ситуації ЄСПЛ, «захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників міліції...» (п. 46 рішення «Берлізев проти України» від 08 липня 2021 року, заява № 43571/12).

Факт припинення підприємницької діяльності ФОП у лютому березні 2018 року, на який посилався захисник, не свідчить також про наявність провокації злочину, оскільки принцип свободи підприємництва дозволяє громадянам України у будь який момент як реєструвати себе ФОП, так і припиняти таку діяльність. Належних та допустимих доказів, що реєстрація ФОП відбулася саме з метою створення штучних доказів та провокації злочину суду не надано.

Оцінка інформації щодо участі свідків в інших кримінальних провадженнях

Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_39 і ОСОБА_7 , систематично співпрацювали з правоохоронними органами, зокрема, виступали свідками у інших кримінальних провадженнях, суд приходить до висновку, що наведені докази не підтверджують наявність провокації у цьому провадженні.

В даному кримінальному провадженні з заявою до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення звернулася ОСОБА_6 та погодилась на конфіденційне співробітництво, зокрема, на здійснення судового контролю за проведенням НС(Р)Д. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, використання таємних методів розслідування не є порушенням права на справедливий суд, за наявності адекватних процесуальних гарантій (Рішення у справі «Раманаускас проти Литви №2», п. 52).

Стороною обвинувачення доведено, що правоохоронні органи мали належні та вагомі підстави для початку досудового розслідування, зокрема, вони володіли достатніми доказами, які свідчили про початкові кроки для вчинення дій, які складають цей злочин. При цьому, дії правоохоронних органів носили пасивний характер, а злочин було вчинено обвинуваченим за власної ініціативи, без втручання та впливу правоохоронних органів.

Висновок суду.

Відповідно до ст. 22 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації принципу змагальності сторін в судовому засіданні, які передбачають самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України; рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.

Суд, дослідивши всі докази сторони обвинувачення і сторони захисту, керуючись вимогами ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Приписами ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Згідно ст.12 Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173), ратифікованої із заявою Законом N 252-V ( 252-16 ) від 18.10.2006, ВВР, 2006, N 50, ст.497 кожна Сторона вживатиме таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для встановлення у своєму національному законодавстві кримінальної відповідальності за умисне вчинення обіцяння, пропонування чи надання прямо або опосередковано будь-якої неправомірної переваги будь-якій особі, яка заявляє чи підтверджує, що вона може за винагороду зловживати впливом на прийняття рішень будь-якою особою, згаданою у статтях 2, 4-6 і 9-11, незалежно від того, чи така неправомірна перевага призначена для неї особисто чи для іншої особи, а також вимагання, одержання або прийняття пропозиції чи обіцянки надання такої переваги у винагороду за такий вплив незалежно від того, чи такий вплив дійсно здійснюється, чи призводить до бажаного результату.

Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін кримінального провадження на наступне. Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), в цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що такі стандарти дотримано. Також, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною кримінального провадження.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновків, що у кримінальному провадженні №0000370 від 26 грудня 2017 року стороною обвинувачення повністю доведено поза розумним сумнівом, що:

1) обвинувачений ОСОБА_18 всупереч визначеного нормами чинного законодавства, діючи умисно та з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_6 для себе неправомірну вигоду у сумі 10000 гривень за обіцянку здійснення ним впливу на працівників Залізничної ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області та працівників управління обслуговування платників податків Головного управління ДФС у Львівській області,

2) неправомірна вигода у сумі 10000 гривень була одержана обвинуваченим ОСОБА_19 шляхом передачі заздалегідь помічених грошових коштів в процесі контролю за вчиненням злочину,

3) обвинувачений ОСОБА_18 , як державний службовець з багаторічним досвідом, усвідомлював протиправний, корупційний характер своїх дій. Тобто, є доведеним, що злочинні дії ОСОБА_11 були свідомими, активними, носили умисний характер та мали корисливий мотив.

Отже, ОСОБА_18 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме, одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснення впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, і, таким чином, підлягає кримінальній відповідальності відповідно до положень ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Мотиви призначення покарання обвинуваченому.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_33 суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення з корисливою метою, яке віднесене ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів;

- особу ОСОБА_11 , який раніше не судимий; одружений; на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває; працює на посаді головного державного інспектора відділу контролю за відшкодуванням ПДВ Управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області; з даних характеристики вбачається, що скарг та заяв за місцем проживання на обвинуваченого не надходило;

- в силу статей 66, 67 Кримінального кодексу України, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суспільна небезпека вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення на переконання суду є значною, оскільки потенційно може проявлятися у падінні авторитету органів державної влади, підриві демократичних інститутів і цінностей, справедливості. Загалом, корупція серед державних службовців є однією з головних загроз українському суспільству та функціонуванню демократичної держави.

Відтак, з урахуванням вище викладеного, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_33 покарання за ч. 2 ст.369-2 КК України у вигляді штрафу ближче до максимальної межі.

При цьому, відповідно до положень ч.1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п*ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України - особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Ураховуючи, що з дня вчинення злочину, вчиненого ОСОБА_19 минуло більше п*яти років, а також з огляду на відсутність в ході судового розгляду клопотань від учасників судового провадження про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_11 від покарання за ч.2 ст.369-2 КК України на підставі положень ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України.

Щодо запобіжного заходу.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.01.2018 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 75000 грн., яка внесена захисником ОСОБА_40 за ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області, у зв`язку з чим останній був звільнений з під варти.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено, запобіжний заходу вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, то внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_41 після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України витрати на проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого

Вирішення долі речових доказів.

Питання щодо долі речових доказів належить вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_42 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п*ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500( двадцять п*ять тисяч п*ятсот) гривень.

Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_11 від покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_11 , на користь держави витрати на проведення криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 287 від 30.01.2018 року в сумі 4290 гривень 00 копійок.

Після набрання вироком чинності, заставу, яка внесена захисником ОСОБА_40 за ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області, у розмірі 75000 грн повернути заставодавцю ОСОБА_43 .

Після набрання вироком законної сили речові докази, а саме:

- грошові кошти, а саме: 500 гривень кожна в кількості 20 шт., в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, що мають наступні серії та номери:

1. купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - Ф30936947

2. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - УЖ6156542

3. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - Л353 84443

4. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - МБ5717290

5. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - УД0807512

6. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - ЗД6405093

7. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - ВЕ7463588

8. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - УИ2304676

9. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - БТ2238555

10. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - ВА1768578

11. купюра номіналом 500(п`ятсот) гривень - С39664188

12. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - ГК0920725

13. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - ВД1159663

14. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - БТ7302944

15. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - СГ0529390

16. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - СД5438753

17. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - АА1276329

18. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - БТ0384362

19. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - ЛИЗЗ16593

20. купюра номіналом500(п`ятсот) гривень - ВД1674128, - повернути власнику ОСОБА_6 .

- медичні гумові рукавиці, в яких проводились вилучення та огляд вказаних грошових коштів; обеззолений фільтр, яким зроблено змив з правої руки; обеззолений фільтр, яким зроблено змив з лівої руки;медичні гумові рукавиці, в яких проводились змив; обеззолений фільтр, яким зроблено змив з відділу салону автомобіля, біля ручки перемикання передач, де було виявлено грошові кошти;медичні гумові рукавиці, в яких проводились змив; фрагмент фільтрувального паперу білого кольору який використовувався як взірець; пару медичних гумових рукавиць в яких здійснювалися помічення грошових коштів, - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1