Справа № 635/2536/23
Провадження №1-кп/635/207/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3

сторона захисту обвинувачений ОСОБА_4

захисник адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Артільне Лозівського району Харківської області, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, раніше не засуджений, призваний по мобілізації 20 грудня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 на посаді старшого стрільця 2 відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 21 квітня 2023 року.

Прокурор у судовому заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив його задовольнити та вказав, що продовжують існувати ризики передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини ускладнять з`явлення обвинуваченого до суду. Також, розуміючи ступінь тяжкості покарання, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити незаконний вплив на свідків у цьому провадженні, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. Може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків судового розгляду та створить можливості обвинуваченому незаконно впливати, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження. Може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується підтверджується та, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити на особисте зобов`язання та вказав, що не вбачає сенсу вчиняти самокаліцтво, не має наміру переховуватись від суду, а коли мав таку можливість то не вважав за доцільне тікати, вчиняти тиск на свідків також не має можливості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного, крім того вказала, що продовженні існування ризиків прокурором не доведено, місце знаходження свідків її підзахисному не відомо, тому відсутні підстави вважати, що має місце ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши сторону обвинувачення, сторону захисту, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 01 березня 2023 року у відношенні ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого продовжувалась, останній раз ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2023 року на строк до 29 вересня 2023 року.

Аналізуючи доводи прокурора, враховуючи думку обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню та інший більш м`який запобіжний захід не може запобігти існуванню ризиків передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений є військовослужбовцем і місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від суду в інших областях України, а враховуючи суворість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, ризик втечі та його наслідки для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того, розуміючи ступінь тяжкості покарання, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців з метою уникнути покарання за вчинений злочин здійснити незаконний вплив на свідків у цьому провадженні, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді. Може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується підтверджується і маючи схильність щодо невиконання наказів, як військовослужбовець вчинити інший військовий злочин: самовільне залишення військової частини або місця служби, дезертирство, тому відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі особистого зобов`язання.

Враховуючи викладені обставини, суд продовжує застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначає розмір застави у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 29 жовтня 2023 року.

Визначити суму застави у розмірі 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області протягом дії ухвали до 29 вересня 2023 року.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання/перебування та місця роботи/служби; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1