У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 26.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000066 від 01.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 120, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 371 КК України.

Вказану постанову заявник вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається заявник, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зазначає, що потерпілому ОСОБА_3 та його матері працівниками поліції, прокуратури та судами були завданні фізичні ушкодження, матеріальну та моральну шкоду, здійснювався незаконний тиск, вчинялися неправомірні дії, незаконно притягувався до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим здійснювалося дане досудове розслідування.

Вказує, що слідчим та прокурором не виконано ряд ухвал, винесених слідчими суддями, які підлягають обов`язковому виконанню, що є самою по собі підставою для скасування оскаржуваної постанови. Також слідчим не з`ясовано, хто підкинув боєприпаси у будинок потерпілих під час обшуку, не встановлено коло осіб, які брали участь під час не санкціонованого обшуку. Взагалі не було спроби надати пояснення факту появи боєприпасів у житлі.

Також не надано правової оцінки фактам незаконного затримання 01.04.2014 та 27.02.2015 потерпілого ОСОБА_3 . Слідчий ДБР не допитав слідчого ОСОБА_6 , який фабрикував матеріали кримінального провадження, на підставі чого потерпілого ОСОБА_3 було безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності. Крім того, слідчий не допитав слідчого ОСОБА_7 , який фабрикував матеріали кримінального провадження, на підставі чого потерпілого ОСОБА_3 було повторно безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності.

Зауважує, що слідчим не розслідувано належним чином факт побиття потерпілої ОСОБА_8 , а саме не допитано двох понятих, які залучалися до обшуку житла потерпілих - ОСОБА_9 та Фізер, які бачили нанесення удару потерпілій ОСОБА_8 01.04.2014.

Під час досудового розслідування, потерпілий ОСОБА_3 особисто за власні кошти був на допиті в м. Львові в органах ДБР та понад 4-5 годин надавав ґрунтовні покази під аудіо та відео запис з приводу злочинів вчинених правоохоронними органами відносно потерпілих. Однак, даний аудіо та відео доказ з матеріалів справи зник, що суттєво вплинуло на повноту досудового розслідування. Слідчий ДБР не вжив жодних дій щоб відновити в матеріалах справи дані покази потерпілого шляхом повторного допиту.

Слідчим безпідставно не враховано доводи потерпілих про вчиненні злочини проти них правоохоронними органами щодо незаконних обшуків, несанкціонованих прослуховуваннях ОСОБА_3 без ухвали суду, незаконного затримання ОСОБА_3 без ухвали суду, не забезпечення адвокатом, доведення до самогубства, підробка підпису ОСОБА_3 у журналі відвідувачів Свалявського ВП (є висновок почеркознавчої експертизи, що підпис із прізвищем ОСОБА_3 , останньому не належить), не з`ясовано хто та в який спосіб заволодів майном (68 позицій) потерпілих, яке було вилучене в ході несанкціонованого обшуку та поміщено до Свалявського райвідділу поліції, пристібання 04.04.2013 кайданками до стільця в кабінеті міліції, катування голодом та спрагою 04.04.2013 з моменту незаконного затримання і до ранку наступного дня, викрадення коштів потерпілої ОСОБА_8 .

Тому, слідчий з незрозумілих причин дійшов до висновку про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення та послався на не доведені обставини, які стали підставою для закриття кримінального провадження.

За таких обставин, заявник просить скасувати постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 26.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000066 від 01.03.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 120, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 371 КК України

Не погоджуючись з вимогами скарги, слідчий подав заперечення на таку, зміст яких зводиться до наступного.

Так, з приводу виконання ухвал зазначає, що дані ухвали зобов`язують розшукати майно чи розглянути клопотання потерпілих, однак в ході досудового розслідування встановлено, що майно, вилучене в помешканні ОСОБА_10 не належить останнім, так як було речовими доказами у іншому кримінальному провадженні, та ними не надано документів про право власності на дане майно. Також, в ході досудового розслідування розглянуто всі клопотання та скарги ОСОБА_10 у встановленому законом порядку.

З приводу підкидання боєприпасів у помешкання ОСОБА_10 зауважує, що дані обставини досліджували у провадженні, де останньому повідомлено про підозру за ст. 263 КК України. Щодо незаконного затримання, слідчим надано оцінку тому, що ОСОБА_10 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та без порушення КПК України, що підтверджується показами всіх учасників.

У скарзі наведено, що не допитаний слідчий ОСОБА_11 , однак у матеріалах кримінального, провадження наявний допит останнього.

З приводу не проведення допиту слідчого ОСОБА_7 , в ході досудового розслідування встановлено, що останній не здійснював будь яких фабрикувань, так як не має ознак ст. 366 КК України, всі документи останнім складались в порядку КПК України.

Щодо допиту понятих то встановлено, що деякі поняті знаходяться у місцях відбування покарань, а інших встановити місце знаходження не представляється можливим. Також з приводу побиття ОСОБА_10 слід зауважити, що згідно матеріалів провадження до останнього застосовувалась фізична сила в порядку, передбаченому законом, що підтверджено показами учасників та матеріалами службової перевірки.

З приводу відсутності відеозапису - додатку до протоколу допиту, зазначає, що ОСОБА_10 дані відомості наводить у зв`язку із виявленням даного факту під час попередніх судових розглядів, однак останній не ознайомлювався із матеріалами щодо їх наявності чи відсутності, в тому числі і адвокат.

З приводу доведення до самогубства вказує, що даний злочин має склад правопорушення у випадку наявності тяжких наслідків тобто смерті. Щодо наявності іншого підпису у журналі затриманих, слід зазначити, що дані обставини досліджувались та встановлено, що ОСОБА_10 відмовився проставляти підпис, та підпис було проставлено помилково іншими відвідувачами;

Щодо вилучення майна та розшуку майна, що належить ОСОБА_10 , як останній стверджує, то дане майно було речовими доказами у іншому провадженні (відносно ОСОБА_10 ) в рамках якого встановлено, що воно було раніше викрадене та не належить останньому. З приводу наведення потерпілим обаставин щодо його протиправного позбавлення волі зауважує, що службовими особами виконувались заходи, передбачені кримінально-процесуальним законодавство та їх умисел та мета не розповсюджувались на умисне позбавлення волі.

Також вказує, що згідно ст. 187 КК України, кримінальна відповідальність за дії передбачені вказаним злочином, наступають у разі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій). Згідно матеріалів кримінального провадження службові особи, які знаходились в помешканні ОСОБА_10 , проводили слідчі дії, тобто дії були спрямовані на проведення слідчих дій, а не заволодіння чужим майном, в тому числі речі вилучались як докази, в порядку проведення обшуку. Відповідно в діях вказаних службових осіб відсутні ознаки, які б вказували вчинення розбійного нападу.

Більше того, як вже вказувалось, з приводу проведення обшуку в помешканні ОСОБА_10 , слідчого було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України. Дії інших службових осіб були спрямовані на проведення слідчих дій, а не на умисне перевищення владних, службових повноважень, чи службової недбалості передбаченої ст. 367 КК України.

З приводу незаконного затримання ОСОБА_10 , що досліджувалось досудовим розслідувань за ознаками злочину передбаченого ст. 146 КК України, останнього було затримано службовими особами, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження, в яких вказувалось на причетність до даного злочину ОСОБА_10 . Щодо наведених ОСОБА_10 відомостей з приводу спричинення йому тілесних ушкоджень та катування, що передбачено ст. ст. 126 та 127 КК України, в ході проведення досудового розслідування не отримано відомостей та доказів, з приводу вчинення службовими особами вказаних умисних дій, так як дії останніх були пов`язані з службовою діяльність, і не спрямовані були на спричинення тілесних ушкоджень. Також, з приводу проведення досудового розслідування, за фактом доведення до самогубства ОСОБА_3 , слід зауважити, що самогубство - це умисне позбавлення себе життя, відповідно в діях вказаних правоохоронців вістуні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 120 КК України.

Наголосив, що після скасування постанов про закриття кримінального провадження слідчим суддею, в подальшому органом досудового розслідування усунено недоліки, наведені слідчим суддею, з підстав не проведення слідчим повного досудового розслідування.

На підставі наведеного, просив відмовити у задоволенні скарги.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили задоволити таку.

Слідчий у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги та підтримав відомості, викладені ним у запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши скаргу та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебувало кримінальне провадження №0000066 від 01.03.2018 року за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 120, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 371 КК України.

Як встановлено у судовому засіданні, 26 червня 2023 року слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 373, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 120, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 371 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000066 від 01.03.2018 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно описової та мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слідчий зазначає дії, які ним було вчинено та констатовано, що у ході досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, однак не здобуто достатніх даних, які б вказували на наявність в діянні складу кримінального правопорушення, а тому керуючись ст.ст. 110, 284 КПК України ним прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження №0000066 від 01.03.2018 вже неодноразово закривалось, та вказані постанови слідчого були скасовані ухвалами слідчих суддів, останній раз ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2023.

Тобто, під час проведення перевірки обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження не було надано аналізу тих обставин, на які посилається заявник, не надано оцінку її твердженням та не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя констатує, що вказані заявником у скарзі обставини вже були предметом розгляду попередніх скарг на постанови про закриття кримінального провадження, однак неповнота досудового розслідування не усунута.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Слідчий суддя бере до уваги твердження сторони заявника про те, що досудове розслідування було проведено не в повному обсязі та слідчим не вжито всього комплексу необхідних процесуальних дій для встановлення всіх обставин даного кримінального провадження та повторно винесено постанову про закриття кримінального провадження, а тому вважає за необхідне постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Таким чином, слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного приходить до висновку, що скарга на постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 26.06.2023 року про закриття кримінального провадження №0000066 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 26 червня 2023 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000066 від 01.03.2018 року скасувати та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1