У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10615/23

№ 1-кп/183/1802/23

25 вересня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000129 від 09.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, судимого - остання судимість 24.04.2019 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років п/в із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_3

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2022 №54 (по стройовій частині), солдата за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця відділення охорони 1 взводу охорони 4 роти 3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 і вважати таким, що приступив з 16.04.2022 до виконання у військовій частині НОМЕР_1 службових обов`язків відповідно до займаної посади.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. 14.03.2022 Указом Президента України №133/2022, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб з 05 години 30 хвилин 26.03.2022. 18.04.2022 Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. 21.04.2022 Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. 17.05.2022 Указом Президента України № 341/2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин 25.05.2022. 22.05.2022 Указом Президента України № 341/2022, що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. 12.08.2022 Указом Президента України №7664 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 передбачено, що з 05 години 30 хвилин, в Україні продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб - до 21 листопада 2022 року. Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 передбачено, що з 05 години 30 хвилин, в Україні продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб - до 19 лютого 2023 року. Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 передбачено, що з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року в Україні продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб до 20 травня 2023 року. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб до 18 серпня 2023 року.

29 червня 2022 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

23 червня 2023 року солдата ОСОБА_3 , на виконання ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2023 про дозвіл на затримання з метою приводу було затримано та доставлено до зали судових засідань.

Таким чином, 29 червня 2022 року солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану) в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 23 червня 2023 року.

Дії особи, відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_3 - кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_3 , відповідно до ст. 18 КК України, не є суб`єктом злочину, оскільки є неосудним, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №496 від 25.08.2023, згідно якого ОСОБА_3 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизотипового розладу та у період, що відноситься до інкримінованого йому діяння, зазначений психічний розлад позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчинену в умовах воєнного стану визнав.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 погодилася із клопотанням прокурора, враховуючи висновок експерта просила застосувати відносно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Факт вчинення ОСОБА_3 вказаного суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.08.2022 року № 0000129, відповідно до якого 29.06.2022 року о 14.50 солдат ОСОБА_3 без поважних причин, не отримавши дозволу керівництва військової частини самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.04.2022 року № 54 про призначення солдата ОСОБА_3 стрільцем відділення охорони 1 взводу охорони 4 роти охорони 3 батальйону охорони, ВОС 100915Т;

- медичною характеристикою на військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ;

- виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 7199 ОСОБА_3 ;

- довідкою військово-лікарської комісії від 15.06.2022 року № 1009;

- висновком судово-психіатричного експерта № 496 від 25.08.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизотипового розладу та у період, що відноситься до інкримінованого йому діяння, зазначений психічний розлад позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

- постановою про зміну порядку досудового розслідування щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно підозрюваного від 14.09.2023 року.

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке мало місце при обставинах, зазначених вище.

Відповідно до ст. 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 496 від 25.08.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі шизотипового розладу та у період, що відноситься до інкримінованого йому діяння, зазначений психічний розлад позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

При цьому, суд звертає увагу на наступне.

При вирішенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суд вирішує зокрема питання чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено воно особою, щодо якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру; чи вчинено воно особою, щодо якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру у стані неосудності (ст. 513 КПК України).

Таким чином, встановлення суб`єктивної сторони кримінального правопорушення під час вирішення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено.

А тому, суд вважає за необхідне виключити з тексту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, викладеного стороною обвинувачення, наступне формулювання: «…усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби…».

Статтями 511, 512 КПК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Види примусових заходів медичного характеру визначені ст. 94 КК України.

Отже, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 обґрунтоване, тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314 - 316 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000129 від 09.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1