КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0000012 - прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно яке 01-02.02.2023 виявлено та вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нафтопродукти, зокрема бензин в кількості 5382,636 т, нафтопродукти дизельне паливо в кількості 8303,591 т., у кримінальному провадженні №0000012 від 21.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на тимчасово вилучене майно було подано до суду з пропуском процесуального строку визначеним ч.5 ст.171 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати та накласти арешт на майно в рамках кримінального провадження.

Прокурор мотивує свої вимоги тим, що слідчим суддею не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено наявність підстав в накладенні арешту на майно, оскільки вилучене майно відповідно до п. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами і є належним доказом, яке підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Зазначає прокурор, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судове засідання апеляційної інстанції власник майна та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте причину неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути справу у їх відсутність, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів по розгляду клопотання, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000012 від 21.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205-1, 3 ст. 212 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було 01-02.02.2023 виявлено та вилучено в ході проведення обшуку за місцем розташування нафтобази АТ «Одеснафтопродукт» за адресою: місто Рені Ренійського району Одеської області, вулиця 28 Червня, 282, а саме: бензин в кількості 5382,636 т, та дизельне паливо в кількості 8303,591 т., з метою збереження речового доказу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту, слідчий суддя послався на те, що з клопотанням орган досудового розслідування звернувся з пропуском строку визначеним ч.5 ст.171 КПК України.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою, ухвалена судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя не надав належної правової оцінки поважності пропущеного строку для звернення з клопотанням про арешт майна, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, з урахуванням положень ч.3 ст. 172 КПК України, та доводів прокурора у судовому засідання щодо неможливості вчинення дій у визначений законом строк.

Так, в період часу з 20 год. 24 хв. 01.02.2023 по 18 год. 10 хв. 02.02.2023 у порядку ч. 3 ст. 233, ст. 234 КПК України у зв`язку із невідкладним випадком, до постановления ухвали слідчого судді, проведено обшук за місцем розташування нафтобази АТ «Одеснафтопродукт» за адресою: АДРЕСА_1.

Під час обшуку органом досудового розслідування вилучено бензин в кількості 5382,636 т, дизельне паливо в кількості 8303, 591 т, звіти про вимірювання резервуарів у 13 екземплярах на 13 арк., копії актів приймання-передачі нафтопродуктів до договору №1ДТ/СТ-ОНП від 30.11.2022 у кількості 10 штук на 1 аркуші кожен; скляна пляшка об`ємом 1 літр з пробами нафтопродуктів взятих із резервуара №57, поміщена в сей-пакет №0056054.

У ході проведення обшуку встановити дійсного власника майна у вигляді нафтопродуктів об`ємом 5382,636 т бензину та 8303, 591 т дизельного палива не представилося за можливе, однак були підстави вважати, що вказане майно належить ПАТ «УКРТАТНАФТА», а тому набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

08.02.2023 року слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак слідчим суддею в ухвалі суду дозвіл на вилучення паливо- мастильних матеріалів не надано, у зв`язку з чим вилучені під час обшуку нафтопродукти, зокрема бензин в кількості 5382,636 т та дизельне паливо в кількості 8303, 591 т є тимчасово вилученим майном.

09.02.2023 року до Шевченківського районного суду міста Києва прокурором направлено клопотання про арешт вилученого майна, вилученого в період часу з 20 год. 24 хв. 01.02.2023 по 18 год. 10 хв. 02.02.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

10.02.2023 року слідчим суддею прийнято рішення про повернення прокурору клопотання із встановленням строку у сімдесят дві години для усунення наведених в ухвалі недоліків.

Ухвала органом досудового розслідування була отримана 14.02.2023, що унеможливило усунути недоліки та подати нове клопотання про накладення арешту на майно в терміни, визначені в зазначеній ухвалі. За вказаних обставин орган досудового розслідування діяв у спосіб передбачений вимогами ст. 233,234 КПК України.

Разом з тим згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків (приховування, знищення, перетворення). Також колегія суддів зважує на ту обставину, що постановою органу досудового розслідування вилучені нафтопродукти визнані речовим доказом.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання вилучені під час обшуку вищезазначені речі можуть свідчити, у сукупності, про вчинення особами кримінальних правопорушень передбаченого ч.5 ст.191, ч.1 ст.205-1, ч.3 ст.212 КК України.

За наведеного, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно яке 01-02.02.2023 виявлено та вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нафтопродукти, зокрема бензин в кількості 5382,636 т, нафтопродукти дизельне паливо в кількості 8303,591 т., у кримінальному провадженні №0000012 від 21.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000012 від 21.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0000012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України, яке 01-02.02.2023 виявлено та вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нафтопродукти, зокрема бензин в кількості 5382,636 т, нафтопродукти дизельне паливо в кількості 8303,591 т.

Ухвала Київського апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1767/2023

Єдиний унікальний номер 761/5874/23-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_7 Доповідач: ОСОБА_1