Справа № 345/1502/23
Провадження № 11-кп/4808/413/23
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000062 за апеляційними скаргами із змінами обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану у АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирішено питання речових доказів,

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 заподіяла умисні легкі тілесні ушкодження за наступних обставин:

Так ОСОБА_7 , 23 березня 2023 року близько 13.00 год., перебувала на території господарства ОСОБА_11 , в АДРЕСА_1 , де на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин розпочала з ОСОБА_11 словесний конфлікт.

В ході даного конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, утримуючи обома своїми руками за верхній одяг ОСОБА_11 та застосовуючи грубу фізичну силу, умисно, обома руками штовхнула потерпілу, від чого та втратила рівновагу та впала на землю.

Продовжуючи свої протиправні умисні дії, ОСОБА_7 усвідомлюючи те, що в наслідок її суспільно небезпечних протиправних дій ОСОБА_11 не втрималась на ногах та опинилась на землі, а саме на правій ділянці тіла, кулаками обох рук нанесла декілька ударів ОСОБА_11 в передню та задню ділянку грудної клітки.

У результаті умисного нанесення ОСОБА_7 ударів потерпілій ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді двох саден на задній поверхні грудної клітки, синець на задній поверхні грудної клітки які згідно висновку експерта від 24 березня 2023 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Повідомляє про наявність конфлікту між нею та потерпілою, який тривав не один рік. Також повідомляє, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що в потерпіла не вказала причину конфлікту, викликаючи поліцію, та те що у потерпілої був наявний газовий балончик.

Вказує, що досудовим слідством були проведені слідчі дії за участю ОСОБА_13 та двох понятих, але без її участі і без участі свідків. Цим самим було порушено її права як підозрюваної особи.

Також працівники поліції не роз`яснивши наслідків переконали її підписати все, що їй давали на підпис.

Вказує, що суд не взяв до уваги те, що в матеріалах справи і в тому, що говорили в суді ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_14 є очевидні розбіжності.

Захисник ОСОБА_8 також просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Зазначає, що при ухвалені вироку судом було допущено порушення норм процесуального права, висновки суду не ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, а вина обвинуваченої не підтверджена достатніми доказами.

Вказує, що докази які стали основою прийняття судом обвинувального вироку, суперечать один одному, про що у своєму виступі в дебатах зазначав як захисник так і обвинувачена. Згідно показів свідка ОСОБА_14 , у момент нанесення ударів потерпілій з боку обвинуваченої, потерпіла перебувала в стані лежачи на спині і, за його ж словами, їй наносились удари кулаками рук в груди, тобто в передню частину грудної клітки. Такі твердження, у свою чергу, також суперечать висновкам судово-медичної експертизи та показанням свідка який вказав, що потерпілій наносились удари в передню частину грудної клітки.

Також вказує, що не встановлені і не перевірені обставини, які мають значення для розгляду справи, а саме причини появи конфлікту та наявність у ОСОБА_11 газового балончику, що спонукало ОСОБА_7 до дій на відбирання балончика з метою його унеможливлення використанням проти неї.

Наголошує, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що в ході судового розгляду ОСОБА_11 порушувала своєю зухвалою поведінкою порядок в судовому засіданні, зокрема у судових дебатах, постійно і безперервно викрикувала, грубо коментувала кожне слово інших учасників процесу.

Зазначає, що судом оголошено про подання представником потерпілої цивільного позову у кримінальному провадженні. Врахувавши думку всіх інших учасників кримінального провадження, суд відхилив даний цивільний позов як такий, що заявлений поза процесуальними стадіями для подання такого позову, проте, знову з невідомих причин і без жодних на те законних підстав, судом було ухвалено перейти до повторних судових дебатів. Такий перехід був безпідставним і протиправним, оскільки жодних додаткових доказів судом у засіданні 06 червня 2023 року не було здобуто та не досліджувалось, а відтак, відповідно до ст. ст. 364, 365 КПК, відсутні підстави для проведення повторних судових дебатів.

Також вказує, що з невідомих причин у матеріалах провадження в електронній формі з`явились технологічні довідки про анулювання дати слухання як помилкової, хоча засідання відбулися. А тому такі дії є втручанням в роботу автоматизованої системи обробки інформації, що своїм наслідком має спотворення такої інформації.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Потерпілою ОСОБА_11 подані заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченої та захисника у якому потерпіла вказала, що вважає рішення суду першої інстанції законним. З твердженнями які вказані в апеляційних скаргах не погоджується, оскільки судом детально досліджено всі докази по справі, з`ясовано фактичну тяжкість такого діяння, особу винної та інші обставини.

Захисник ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора де зазначив, що в даному кримінальному провадженні явної несправедливості внаслідок м`якості покарання не вбачається.

Наголошує, що відсутність каяття ОСОБА_7 , не є підставою для призначення більш суворого покарання тому, що ОСОБА_7 не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, тому каяття в даному випадку не вбачається логічним, адже розкаюється лише особа в тому, в чому вважає себе винною.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор під час судового розгляду подав клопотання, згідно якого він відмовився від апеляційної скарги відповідно до ст. 403 КПК України, апеляційні скарги обвинуваченої та захисника просив залишити без задоволення;

- обвинувачена ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, з мотивів, викладених у них;

- потерпіла ОСОБА_11 та її представник ОСОБА_12 не підтримали доводи апеляційних скарг обвинуваченої та захисника, просили її залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор до закінчення апеляційного розгляду відмовився від апеляційної скарги, заперечення учасників проти закриття провадження у зв`язку з його відмовою від апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає закриттю.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненням, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, вирок місцевого суду - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку показанням обвинуваченої ОСОБА_7 , яка свою вину не визнала;

заяві ОСОБА_11 від 23 березня 2023 року, зі змісту якої вбачається, що 23 березня 2023 року близько 13:00 год. ОСОБА_7 наносила їй удари в область грудей та рук;

висновку експерта №42 від 24 березня 2023 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, згідно з яким у ОСОБА_11 мались тілесні ушкодження: 2 садна на задній поверхні грудної клітки, синець на задній поверхні грудної клітки, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів такими предметами, якими могли бути кулаки рук, так і інші тупі тверді предмети, так і при падінні і ударах цими ділянками тіла до таких предметів, і відносяться до легких тілесних ушкоджень;

протоколу огляду місця події від 27 березня 2023 року, згідно з яким оглянуто домогосподарство, що в АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_11 ;

протоколу проведення слідчого експерименту від 27 березня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , відтворювала та розказувала про обставини, які мали місце 23 березня 2023 року близько 13.00 год. з ОСОБА_7 . До протоколу додано фототаблиці, на фотознімках відображено, що потерпіла показує, як обвинувачена притиснула її спиною до металевої огорожі та здійснювала стиснення, а також як наносила удари кулаками обох рук в передню та задню ділянку грудної клітки;

протоколу огляду речей від 25 березня 2023 року - відеозаписів з нагрудних камер працівників СРПП Калуського РВП ГУНП за 23 березня 2023 року. На відеозаписі зображено як ОСОБА_11 вказує на місце де їй було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Також на відео зображена ОСОБА_7 , яка розповідає працівникам поліції про тривалі неприязні відносини з ОСОБА_11 обвинувачена поводила себе агресивно, порвала перед поліцейськими аркуш паперу;

показанням свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 весь час виникають конфлікти. 23 березня 2023 року в обідній час свідок працював на грядці, коли почув крики про допомогу. Підбігши на крик до подвір`я потерпілої, остання лежала на землі, а обвинувачена била її кулаками по грудях.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно визнав такі показання потерпілої достовірними. Підстав для того, щоб суд їх сприйняв критично не встановлено, а тому твердження апелянтів у цій частині не є слушними.

Суд першої інстанції ретельно перевірив пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та прийшов до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 125 КК України у судовому засіданні доведена повністю, доводи останньої суд розцінює, як спробу уникнути від кримінальної відповідальності, а її дії слід кваліфікувати як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.

Пояснення потерпілої узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи про отримання нею тілесних ушкоджень.

Конституцією України проголошується, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Для кримінального процесуального законодавства це означає, що воно має бути зорієнтоване на забезпечення можливостей здійснення учасниками судового провадження процесуальних прав і додержання законності під час його відправлення.

Послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінального процесуального законодавства України є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст. 55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.

Диспозиція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження. Склад цього кримінального правопорушення характеризується з суб`єктивної сторони - прямим або непрямим умислом.

Ступень тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_11 визначений висновком судово-медичної експертиз №42 від 24 березня 2023 року, відповідно якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження, зокрема й такі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.п. 58).

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку саме ці докази, що містяться в матеріалах провадження, на підставі яких ним були встановлені фактичні обставини справи та які знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінив зібрані докази в сукупності, дав їм належну правову оцінну та дійшов до обґрунтованого висновку про умисне заподіяння обвинуваченою ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 .

Доводи апелянтів про недопустимість показань свідка ОСОБА_14 через розбіжності даних, не мають під собою підґрунтя, оскільки, відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінально провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Жуковський проти України» зазначено, що «питання щодо допустимості доказів у справі - це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди мають давати оцінку наявним у справі доказам. Для забезпечення дотримання прав обвинуваченого буде достатнім забезпечення допиту свідка в присутності самого обвинуваченого у відкритому судовому засіданні в суді першої інстанції. Національні органи влади повинні докласти усіх розумних зусиль для забезпечення явки свідка для безпосереднього допиту в суді першої інстанції».

Пояснення вищевказаного свідка отримані у передбаченому КПК порядку під час судового засідання, в ході якого останніх було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому, відповідно до ст. 85 КПК України їх пояснення є допустимими доказами по справі.

Сумнівів у достовірності наданих свідком пояснень, у колегії суддів не виникає.

Будь-яких доказів зацікавленості вказаного свідка в результаті розгляду справи стороною захисту не надано.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини, призначене покарання відповідає вимогам ст. 50 та ст. 65 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки суд діяв в межах закону та на підставі належності, допустимості та достатності доказів, та дійшов обґрунтовано висновки про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Колегія суддів вважає, що не є слушним твердження апелянта про те, що вихід суду першої інстанції з нарадчої кімнати і перехід до повторних судових дебатів з метою встановлення належності поданого цивільного позову є безпідставним і протиправним.

Вихід суду з нарадчої кімнати і поновлення судового розгляду не суперечить загальним засадам кримінального провадження, така ж позиція викладені у Постанові ВС від 28 січня 2021 року по справі №182/523/16-к, провадження №51-1103 км 20. Оцінка пред`явленого цивільного позову здійснюється саме в нарадчій кімнаті. Однак у ході оцінки пред`явленого цивільного позову у суду виникла необхідність відновити судовий розгляд з метою встановлення належності поданого цивільного позову, усунення якого можливе лише в результаті відновлення судового розгляду. А тому ніяких порушень закону судом не відбулось.

На думку апеляційного суду доводи захисника про те, що з невідомих причин у матеріалах провадження в електронній формі з`явились технологічні довідки про анулювання дати слухання як помилкової, хоча засідання відбулися і такі дії є втручанням в роботу автоматизованої системи обробки інформації, що своїм наслідком має спотворення такої інформації, не впливають на законність судового рішення, оскільки це не стосується процедури судового розгляду.

Колегія суддів доходить до висновку, що твердження апелянта про те, що наявність у ОСОБА_11 газового балончику спонукало ОСОБА_7 до дій на відбирання балончика з метою його унеможливлення використанням проти неї, не є слушним, оскільки подія відбулась на території домоволодіння потерпілої, обвинувачена ОСОБА_7 перелізла через паркан та повалила на землю потерпілу ОСОБА_11 та почала наносити удари. Наявність або відсутність в руках потерпілої ОСОБА_11 газового балончика не є підставою для визнання дій обвинуваченої ОСОБА_7 правомірними.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів, вважає, що в задоволенні апеляційних скарг з доповненням обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 належить відмовити, а вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Апеляційні скарги із змінами обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5