Номер провадження: 11-кп/819/207/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/2062/23 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження запобіжного заходу
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2062/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 серпня 2023 року, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білозерка Херсонської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.1 ст.111-2 КК України,

продовжено строк тримання під вартою до 29 вересня 2023 року включно.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 строк на 60 днів до 29.09.2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подавна нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду. Зокрема, апелянт зазначає про необґрунтованість пред`явленої йому підозри. Також зауважує, що суд обмежився лише переліком стандартних підстав для продовження строку запобіжного заходу без встановлення їх наявності та обґрунтованості.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Мотиви апеляційного суду

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 60 днів.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, на сьогодні не зменшились та продовжують існувати, які виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

В межах вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження суд не вправі наперед вирішувати питання про доведеність або недоведеність вини особи в обсязі висунутого обвинувачення, не перевіряються докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи, що є предметом перевірки під час судового розгляду справи у суді першої інстанції та вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті на підставі обвинувального акта щодо конкретної особи.

Тому доводи апелянта про необґрунтованість висунутого йому обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.1 ст.111-2 КК України, позбавлені підстав.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 має непогашену судимість, обвинувачується у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.1 ст.111-2 КК України, а саме: посягання на територіальну цілісність і недоторканість України, пособництво державі-агресору, один з яких є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 12 років із конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, тобто не має легального джерела прибутку, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у нього сім`ї та утриманців, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, та відсутність осіб, які б мали визначальний вплив з метою запобіганню існуючим ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Зважаючи на викладене, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що, перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, тобто перешкоджати встановленню істини у справі, які на цей момент не зменшились та продовжують існувати, які виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, оскільки цього вимагає суспільний інтерес, який полягає в тому, щоб запобігти спробам обвинуваченого будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

А тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам ухилитися від суду й перешкоджати кримінальному провадженню, суд визнав доцільним продовжити дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що судом зроблено обґрунтований висновок про доцільність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 .

Отже строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, доводи апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження.

Саме продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.1 ст.111-2 КК України, у яких він обвинувачується, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого є необхідним для запобігання існуючим ризикам переховування ОСОБА_8 від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконно впливу на свідків, що в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим для запобігання настання зазначених ризиків.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів порушення конституційних прав обвинуваченого на свободу та особисту недоторканість, колегією суддів не встановлено.

А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Інші обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалуХерсонського міського суду Херсонської області від 01 серпня 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо нього до 29 вересня 2023 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4