Справа № 169/552/22 Провадження №11-кп/802/318/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача (ПАТ «НАСК «Оранта») - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308 від 07.04.2022 року, за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ОСОБА_10 на вирок Турійського районного суду Волинської області від 26 січня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Турійського районного суду Волинської області від 26.01.2023 року ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Смідин Старовижівського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм автотранспортних засобів у фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 , має професійно-технічну освіту, одружений, є громадянином України, раніше несудимий,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_8 шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 356194 (триста п`ятдесят шість тисяч сто дев`яносто чотири) гривні 87 (вісімдесят сім) копійок, з яких шкода, пов`язана з лікуванням, становить 85877 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 41 (сорок одну) копійку, шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, 20299 (двадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок, шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності, 234000 (двісті тридцять чотири тисячі) гривень, моральна шкода 16018 (шістнадцять тисяч вісімнадцять) гривень 31 (тридцять одна) копійка.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 завдану злочином моральну шкоду в розмірі 720 000 (сімсот двадцять тисяч) гривень.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та арештованого майна.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 7200 (сім тисяч двісті) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 12837 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 04 (чотири) копійки.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 07.04.2022 року близько 12 години 40 хвилин керуючи технічно справним автомобілем марки «Citroen Berlingo», номерний знак НОМЕР_1 , неправильно оцінивши дорожню ситуацію, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій і легковажно розраховуючи на їх запобігання, під час виїзду вказаним транспортним засобом на нерегульоване перехрестя доріг в районі села Сомин і селища міського типу Луків на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», рухаючись дорогою, що пролягає в напрямку руху від селища міського типу Луків Ковельського району Волинської області, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого під час виїзду на перехрестя не пересвідчився у його безпечності та не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , яка рухалась автодорогою М-07 в напрямку міста Ковель Волинської області, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку важкого ступеню, дифузним аксональним пошкодженням ІІІ ступеню, посттравматичним субарахноїдальним крововиливом, закритої тупої травми грудної клітки з забоєм обох легень та множинних забоїв та осаднень м`яких тканин волосистої частини голови, обличчя, грудної клітки, спини, попереку та лівої нижньої кінцівки, що утворились від дії тупого предмету (предметів), можливо від виступаючих частин салону автомобіля та за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало порушення водієм автомобіля марки «Citroen Berlingo», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 «б», 10.1, 16.12 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), а саме:

підпункту «б» пункту 2.3 ПДР України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

пункту 10.1 ПДР України, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

пункту 16.12 ПДР України, яким передбачено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження (а.с.202-205).

В поданій апеляційній скарзі представник цивільного відповідача (ПАТ «НАСК «Оранта») ОСОБА_10 вказує на те, що вирок від 26.01.2023 року оскаржується лише в частині цивільного позову ОСОБА_8 до Відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування на загальну суму 356194,87 гривні.

Вказує на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована ПАТ НАСК «ОРАНТА» згідно полісу АТ/1489960 від 17.12.2021 року з терміном дії від 18.12.2021 року по 17.12.2022 року та лімітом страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю в сумі 260 000 гривень, за шкоду, заподіяну майну в сумі 130 000 гривень.

Судом першої інстанції водія автомобіля «Сітроен Берліно» ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено відповідне покарання. Таким чином відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПАТ НАСК «ОРАНТА» виникло зобов`язання виплатити страхове відшкодування. Правила відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого передбачено ст.23-26-1 даного Закону. Вцілому розмір страхового відшкодування (страхова суду або ліміт відповідальності страховика обмежено ст.9 закону. Із врахуванням п.9.5 ст.9 Закону та полісу страхування АТ/1489960 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 гривень. Не заперечуючи проти необхідності сплати страхового відшкодування потерпілій стороні вважають, що вирок Турійського районного суду в частині стягнення з відповідача ПАТ HACK «ОРАНТА» шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого понад встановлений ліміт (260 000 гривень) буде суперечити ст.9 Закону та умовам полісу страхування АТ/1489960. Зважаючи на наявні у справі документи, з врахуванням вимог ст.23-ст.26-1 Закону, розмір виплати повинен становити 260 000 гривень, тобто на 96194.87 гривень менше.

Просить внести зміни у вирок Турійського районного суду Волинської області від 26.01.2023 року в частині стягнення страховою відшкодування з ПАТ НАСК «ОРАНТА», а саме замість стягнення 356194,87 гривень прийняти рішення про стягнення суми в розмірі 260 000 гривень(а.с.211-213).

В судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_8 , хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження (а.с.234). Від нього на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. На електронну адресу апеляційного суду 13.04.2023 року надійшла заява від представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , в якій повідомлено, що в апеляційному розгляді справи буде брати участь лише представника потерпілого адвокат ОСОБА_9 (а.с.236). Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання не заперечували, щодо продовження розгляду справи у відсутності потерпілого ОСОБА_8 . Його неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; представника цивільного відповідача (ПАТ «НАСК «Оранта») ОСОБА_10 ,який свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; обвинуваченого, який заперечив вимоги апеляційного скарги; представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , який просив в задоволенні апеляційної скарги представника цивільного відповідача (ПАТ «НАСК «Оранта») відмовити; прокурора, яка заперечила вимоги апеляційної скарги, просила вирок суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з апеляційної скарги представника цивільного відповідача (ПАТ «НАСК «Оранта») ОСОБА_10 , то вирок Турійського районного суду Волинської області від 26.01.2023 року оскаржується лише в частині стягнення страхового відшкодування з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь потерпілого ОСОБА_8 . Більше ніким з учасників кримінального провадження вирок не оскаржується, а тому апеляційний суд переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до вимогами ст.404 КПК України.

Водночас щодо доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача (ПАТ «НАСК «Оранта») ОСОБА_10 про наявності підстав для зміни вироку Турійського районного суду Волинської області від 26.01.2023 року в частині стягнення страхового відшкодування з ПАТ НАСК «ОРАНТА», то колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідальність власника транспортного засобу, яким керував обвинувачений ОСОБА_7 , застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу № АТ/1489960 від 17.12.2021 року (а.с.62).

Як вбачається з матеріалів провадження, цивільний позов ОСОБА_8 пред`явлений до ПАТ НАСК «ОРАНТА» в частині стягнення витрат на лікування у розмірі 85877.41 гривень, шкоди у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за період перебування на стаціонарному лікуванні 20299.15 гривень, шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, 234000 гривень, моральної шкоди 16018.31 гривень, на загальну суму 356194,87 гривень (а.с.22-29).

Частиною 1 ст.368, ч.3, 4 ст.374 КПК України, передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 КПК України права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього. Цивільний відповідач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень підозрюваному, обвинуваченому.

Частиною першою статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий (фізична особа) зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Водночас у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Відповідно до ст.5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

При цьому слід мати на увазі, що відповідно до положень ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Суд першої інстанції задовольняючи цивільний позов ОСОБА_8 пред`явлений до ПАТ НАСК «ОРАНТА» керувався тим, що наведені у цивільному позові розрахунки сум шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, стійкою втратою працездатності, та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у цьому кримінальному провадженні, є детальними, правильними та не оспорюються ніким із учасників. За таких обставин, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання представником цивільного відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову потерпілого ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в повному об`ємі.

Як вбачається із журналу судового засідання та звукозапису від 08.12.2022 року, представник цивільного відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_10 цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Визнання позову відповідачем - це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві.

У разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами (абз.2 п.4 Постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року N 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»).

Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: 1) визнання їх усіма учасниками справи та 2) відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення про задоволення позову потерпілого ОСОБА_8 до ПАТ «НАСК «Оранта» є обґрунтованим та ухваленим з дотриманням вимог закону, оскільки представник відповідача (ПАТ «НАСК «Оранта») висловив свою позицію від імені ПАТ «НАСК «Оранта», визнавши повністю цивільний позов про відшкодування заподіяної шкоди в розмірі, який перевищує суму страхової виплати (страхового відшкодування).

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду та вважає, що в оскаржуваному вирок наведено належні та достатні мотиви прийнятого судом першої інстанції рішення.

За наслідками апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування чи зміни оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, Волинський апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Турійського районного суду Волинської області від 26 січня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді