Справа № 201/6029/23
Провадження № 1-кс/201/2246/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006654 від 22.11.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 110, ч. 5 ст. 111-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0006654 від 22.11.2022, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 110, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до Рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005, № 6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 07.04.2014 у м. Донецьку Донецької області видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».

За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські (т. зв. «органи державної влади ДНР») та силові органи.

Так, на учасників органів силового блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема шляхом:

- систематичної організації та здійсненні актів застосування збройної сили проти держави України у особі Збройних Сил України, інших військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, зокрема шляхом ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню їх службових обов`язків, обстрілів населених пунктів тощо;

- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та, організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області з метою їх виводу з-під контролю органів державної влади України та їх включення до самопроголошеного псевдодержавного утворення «ДНР»;

- захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами з метою оснащення незаконних збройних формувань, які вчиняють дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- координації та узгодження своїх дій з діями регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням;

- блокування виконання правоохоронними органами та підрозділами Збройних Сил України передбачених Конституцією та законодавством України функцій на тимчасово окупованій території України;

- силового подолання опору цивільного населення окупаційній адміністрації шляхом фізичної розправи та незаконного позбавлення волі;

- силової підтримки учасників органів політичного та управлінського блоку незаконних утворень «ДНР», захопленні, укріпленні та охороні зайнятих ними будівель та споруд.

Водночас, на учасників органів політичного блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом:

- створення та участі в діяльності окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях Донецької області;

- видачі нормативно-правових актів від імені окупаційної адміністрації Російської Федерації та самопроголошених органів влади «ДНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності псевдодержавного утворення «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній організації, приховування факту збройної агресії Російської Федерації проти України, отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з незаконним псевдодержавним утворенням «ДНР» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на насильницьку зміну конституційного ладу України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України;

- координація та узгодження своїх дій з радниками та інструкторами Російської Федерації, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, та вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції і заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, стримування і відсічі російської збройної агресії в Донецькій та Луганській областях, та формування думки серед населення про законність власних дій;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою, агітаційними матеріалами тощо.

При цьому, кожний учасник органів політичного та силового блоків «ДНР» (у т. ч. які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлював, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії Російської Федерації та зміна меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями.

Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку «ДНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Так, на тимчасово окупованій території Донецької області створено так звану «центральну виборчу комісію ДНР» (далі за текстом «ЦВК ДНР»), яку розташовано за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Ворошиловський район, бульвар Пушкіна, буд. 34.

21 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.

В цей же день, Президент Російської Федерації скликав позачергове засідання Ради безпеки Російської Федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності Донецької та Луганської народних республік.

Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу Ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення Державної думи РФ та заявили про необхідність визнання Президентом РФ незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки», а одним із основних аргументів для прийняття такого рішення членами Ради безпеки РФ було проживання на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей громадян Російської Федерації, у кількості понад 800 тисяч осіб, а також понад 1,2 мільйонів осіб, котрі подали документи на громадянство РФ.

Цього ж дня Президент Російської Федерації підписав указ про визнання незалежності Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.

У подальшому, президент Російської Федерації (далі РФ), а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово був продовжений.

Як наслідок, агресія ЗС РФ та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації частини території Донецької області.

19.09.2022 головою так званої «громадської палати ДНР» (стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження) з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, направлено звернення до так званого «голови ДНР» ОСОБА_5 (стосовно якого досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні) з ініціативою проведення на тимчасово окупованій території Донецької області так званого «референдуму» з питання приєднання до Російської Федерації на правах адміністративно-територіальної одиниці РФ (далі за текстом референдум).

На підставі вказаного звернення, 20.09.2022 так званою «народною радою ДНР» прийнято так званий «Закон «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в составе Российской Федерации на правах субъекта РФ», який підписаний т. зв. «головою ДНР» ОСОБА_5 .

Відповідно до вищевказаного документу «ЦВК ДНР»:

1) затверджує порядок підготовки та проведення референдуму;

2) організує підготовку та проведення голосування на референдумі, здійснює контроль за забезпеченням реалізації прав учасників референдуму;

3) забезпечує відкритість та гласність при підготовці та проведенні референдуму, у тому числі створює умови для здійснення спостереження за підготовкою та проведенням Референдуму, встановленням підсумків голосування на референдумі та визначенням результатів Референдуму;

4) встановлює порядок та строки утворення ділянок референдуму, у тому числі за межами території Донецької Народної Республіки (за наявності відповідних можливостей для організації голосування за межами зазначеної території), утворює дільниці для голосування на Референдумі;

5) визначає порядок та строки формування та діяльності територіальних та дільничних комісій, кількість їх членів;

6) забезпечує інформування учасників референдуму про підготовку та проведення референдуму, у тому числі забезпечує доведення до учасників референдуму інформації про дільниці референдуму, місця перебування дільничних комісій, приміщень для голосування;

7) встановлює порядок складання списків учасників референдуму, внесення до них змін та уточнень;

8) затверджує форму та текст, кількість бюлетенів для голосування на референдумі, а також способи їх захисту;

9) встановлює порядок виготовлення та доставки бюлетенів для голосування на Референдумі, контролю їх виготовлення та доставки, передачі до нижчестоящих комісій;

10) встановлює порядок фінансового забезпечення підготовки та проведення референдуму;

11) встановлює розмір та порядок виплати додаткової оплати праці (винагороди) особам, які заміщають державні посади у Центральній виборчій комісії Донецької Народної Республіки, членам територіальних та дільничних комісій референдуму, державним цивільним службовцям, а також працівникам Центральної виборчої комісії Донецької Народної Республіки за роботу з підготовки та проведення референдуму;

12) затверджує форми документів, пов`язаних із підготовкою та проведенням Референдуму, зразки печаток нижчих комісій;

13) визначає результати референдуму;

14) приймає інструкції та інші нормативно правові акти з питань, пов`язаних з організацією та проведенням референдуму;

15) реалізує інші повноваження, пов`язані з підготовкою та проведенням референдуму.

Громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи вищенаведені обставини, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 19.09.2022, увійшов до складу «ЦВК ДНР».

З метою організації проведення зазначеного референдуму у невстановлений час, але не пізніше 20.09.2022, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні «ЦВК ДНР» за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Ворошиловський район, бульвар Пушкіна, буд. 34, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, прийняв участь у засіданні «ЦВК ДНР», під час якого проголосувала за прийняття положення про порядок підготовки до проведення референдуму на тимчасово окупованій території Донецької області. Під час даного засідання голова «ЦВК ДНР» ОСОБА_6 (стосовно якого досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні) оголосив питання, яке буде винесене на голосування (мовою оригіналу): «Вы за вхождение Донецкой народной республики в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации?». Окрім того головою «ЦВК ДНР» ОСОБА_6 винесено на голосування питання утворення так званих закордонних виборчих дільниць із розташуванням у м. Ростов-на-Дону, РФ, яке одноголосно було підтримано членами «ЦВК ДНР», у тому числі ОСОБА_4 .

У подальшому, у невстановлений час, але не пізніше 21.09.2022, ОСОБА_4 перебуваючи за тією ж адресою, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, прийняв участь у засіданні «ЦВК ДНР», під час якого комісією вирішено питання про фінансування роботи виборчих комісій із так званого «бюджету ДНР» та про порядок голосування за адресами проживання, а саме про використання сейф-пакетів, отриманих від російської федерації, для опечатування бюлетенів після голосування за адресою проживання.

Загалом в період до 22.09.2022 «ЦВК ДНР», до складу якої входить ОСОБА_4 , для організації проведення незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, проведено наступне:

-утворено 25 територіальних виборчих комісій (в тому числі 1 за межами України);

-визначено перелік документів, які дозволяють жителям тимчасово окупованої території Донецької області приймати участь у референдумі;

-прийнято порядок фінансування з так званого «бюджету ДНР» дій учасників ЦВК, ТВК та дільничних виборчих комісій;

-визначено загальну кількість бюлетенів, які використовуватимуться під час референдуму ;

-створено та визначено порядок функціонування так званого «інформаційного центру ЦВК ДНР» з метою роз`яснення населенню порядку проведення референдуму;

-запроваджено порядок використання членами комісій сейф-пакетів;

-розроблено порядок голосування на референдумі протягом 5 днів, 4 з яких будуть проводитись шляхом обходу жителів за місцем їх проживання з метою забезпечення голосування якомога більшої кількості населення.

У подальшому, не пізніше 20.09.2022, на виконання вказаного документу так званою «Центральною виборчою комісією ДНР» організовано процес проведення зазначеного «референдуму», запланованого з 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Донецької області та на так званих «закордонних дільницях» на території рф, який фактично розпочався о 08 годині 00 хвилин 23.09.2022 та закінчився 27.09.2022 о 20 годині 00 хвилин.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

За вищевказаних обставин, у невстановлений час, але не пізніше 20.09.2022, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні «ЦВК ДНР» за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Ворошиловський район, бульвар Пушкіна, буд. 34, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, прийняв участь у засіданні «ЦВК ДНР», під час якого проголосувала за прийняття положення про порядок підготовки до проведення референдуму на тимчасово окупованій території Донецької області. Під час даного засідання голова «ЦВК ДНР» ОСОБА_6 (стосовно якого досудове розслідування проводиться в іншому кримінальному провадженні) оголосив питання, яке буде винесене на голосування (мовою оригіналу): «Вы за вхождение Донецкой народной республики в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации?». Окрім того головою «ЦВК ДНР» ОСОБА_6 винесено на голосування питання утворення так званих закордонних виборчих дільниць із розташуванням у м. Ростов-на-Дону, РФ, яке одноголосно було підтримано членами «ЦВК ДНР», у тому числі ОСОБА_4 .

У подальшому, у невстановлений час, але не пізніше 21.09.2022, ОСОБА_4 перебуваючи за тією ж адресою, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України, на порушення порядку встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, прийняв участь у засіданні «ЦВК ДНР», під час якого комісією вирішено питання про фінансування роботи виборчих комісій із так званого «бюджету ДНР» та про порядок голосування за адресами проживання, а саме про використання сейф-пакетів, отриманих від російської федерації, для опечатування бюлетенів після голосування за адресою проживання.

Загалом в період до 22.09.2022 «ЦВК ДНР», до складу якої входить ОСОБА_4 , для організації проведення незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, проведено наступне:

-утворено 25 територіальних виборчих комісій (в тому числі 1 за межами України);

-визначено перелік документів, які дозволяють жителям тимчасово окупованої території Донецької області приймати участь у референдумі;

-прийнято порядок фінансування з так званого «бюджету ДНР» дій учасників ЦВК, ТВК та дільничних виборчих комісій;

-визначено загальну кількість бюлетенів, які використовуватимуться під час референдуму ;

-створено та визначено порядок функціонування так званого «інформаційного центру ЦВК ДНР» з метою роз`яснення населенню порядку проведення референдуму;

-запроваджено порядок використання членами комісій сейф-пакетів;

-розроблено порядок голосування на референдумі протягом 5 днів, 4 з яких будуть проводитись шляхом обходу жителів за місцем їх проживання з метою забезпечення голосування якомога більшої кількості населення.

У подальшому, не пізніше 20.09.2022, на виконання вказаного документу так званою «Центральною виборчою комісією ДНР» організовано процес проведення зазначеного незаконного «референдуму», запланованого з 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Донецької області та на так званих «закордонних дільницях» на території рф, який фактично розпочався о 08 годині 00 хвилин 23.09.2022 та закінчився 27.09.2022 о 20 годині 00 хвилин.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється в участі в організації незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

10.11.2022 в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0005043 від 23.09.2022, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110, ч.5 ст.111-1 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його точного місцеперебування на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області.

22.11.2022 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 були виділені в окреме провадження за № 0006654 від 22.11.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110, ч.5 ст. 111-1 КК України.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_4 перебуває частка власності приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Диспозиції ч.2 ст. 110, ч.5 ст. 111-1 КК України передбачають, що за скоєння вказаних кримінальних правопорушень як додаткове покарання, передбачається конфіскація майна.

У поданому клопотанні прокурор вказує, що за таких обставин, зазначене майно підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 110, ч.5 ст.111-1 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: частку приміщення квартири АДРЕСА_1 , може бути конфіскована в дохід держави як вид покарання.

На підставі викладеного, прокурор просив накласти арешт майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та розглядати клопотання в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без участі підозрюваного.

Прокурор у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання прокурора, згідно ст.172 ч.2 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 2-4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального Кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.вої конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0006654 від 22.11.2022, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 110, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

10.11.2022 в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0005043 від 23.09.2022, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110, ч.5 ст.111-1 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його точного місцеперебування на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Прокурором з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру та повістки про виклик на 16.11.2022, 17.11.2022 та 18.11.2022 на веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 11.11.2022 та в газеті «Урядовий кур`єр» № 242 (7363) від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

22.11.2022 матеріали досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 були виділені в окреме провадження за № 0006654 від 22.11.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110, ч.5 ст. 111-1 КК України.

Доведено, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_4 перебуває частка власності двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Отже, в клопотанні доведено достатність доказів, що вказують на вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 110, ч. 5 ст. 111-1 КК України, до вчинення яких причетний ОСОБА_4 , вищевказане майно, на яке ініціатор клопотання просить накласти арешт, належить підозрюваному, у разі доведеності вини під час судового розгляду підлягає можливої конфіскації, також накладання арешту необхідне з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки незастосування арешту може призвести до його відчуження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006654 від 22.11.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 110, ч. 5 ст. 111-1 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та відчуження у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006654 від 22.11.2022, на майно підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 110, ч.5 ст.111-1 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: частку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1