Справа 752/1984/23 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3335/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернопіль, громадянина України, із вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п.2 ч.3 ст.76 КК України;

вирішене питання про речові докази та процесуальні питання.

Відповідно до вироку ОСОБА_8 , 23 грудня 2022 року, близько 09 години 00 хвилин, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи в кімнаті відпочинку приміщення притулку для тварин благодійного фонду «Адопт донт стоп» за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав належну потерпілій ОСОБА_7 зарядну станцію марки «ECOFLOW River Pro» моделі «EF4 PRO», чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди у 27 833 грн 33 коп.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеня тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів скарги указала на те що, судом при постановлені вироку обвинуваченому не було належним чином враховано тяжкості злочину, який останньому поставлено у вину, а також обставини його вчинення. На думку прокурора, суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_8 від покарання з випробуванням, залишив поза увагою те, що відповідно до ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване з урахуванням ступеня тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи. Судом не взято до уваги, те, що ОСОБА_8 викравши належну потерпілій ОСОБА_7 зарядну станцію, позбавив благодійний фонд для тварин «Адопт донт стоп» можливості задовольняти потреби притулку під час відсутності електропостачання. Окрім цього, прокурор звернув увагу, що обвинуваченим не було відшкодовано завдану шкоду потерпілій, та не зважаючи на звернення потерпілої з проханням повернути викрадене майно ОСОБА_8 протягом чотирьох днів утримував його у себе, до моменту вилучення майна працівниками поліції під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого. Про намір відшкодування спричиненої шкоди ОСОБА_8 повідомив лише під час судового розгляду, що доводить про відсутність щирого каяття обвинуваченого, а його дії є такими що направлені на пом`якшення покарання. Окрім цього, визнання засудженим своєї вини за наявності доказів отриманих під час досудового розслідування, а саме вилучення викраденого майна під час проведення обшуку за його місцем проживання, про що обвинувачений зазначив під час допиту у судовому засіданні та згідно показаннями потерпілої, про його причетність до вчинення кримінального правопорушення, на думку прокурора, не може розцінюватись як пом`якшуючі обставини. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5-ти років позбавлення волі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив доводи викладені у ній та просив її задовольнити;

потерпілої, яка питання про задоволення апеляційної скарги віднесла до розсуду колегії суддів;

обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення апеляційна скарга прокурора з огляду на таке.

Вирок в частині обставин вчинення злочину, доведення вини обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікації його дій учасниками судового провадження не оскаржуються, а тому вирок у цій частині колегією суддів відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України не перевірявся. Підстав, для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на зібраних у справі доказах. На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому призначене із дотриманням вимог ст. 65 КК України, при якому врахована тяжкість та обставин вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, які впливають на призначення покарання. Судом при вирішенні питання про покарання була також врахована позиція потерпілої, яка вважала за можливе призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Сукупність зібраних у справі доказів указує на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на незаконність вироку в частині покарання.

Обставини вчинення злочину, його тяжкість та наслідки судом враховані із належною повнотою. Шкода потерпілій відшкодована про що вона повідомила у ході апеляційного розгляду. Кількість днів, протягом яких обвинувачений утримував у себе викрадене майно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, не може враховуватись при вирішенні питання про покарання. Матеріали кримінального провадження дають підстави стверджувати про те, що обвинувачений дійсно визнав свою вину у вчиненні злочину та розкаявся у його вчиненні. На думку колегії суддів, розкаяння обвинуваченого було щирим. Посилання прокурора на те, що визнання обвинуваченим вини не може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання, суперечить положенням ч.2 ст. 66 КК України, відповідно до якої обставиною, яка пом`якшує покарання може бути визнана будь-яка обставина, не передбачена ч.1 ст. 66 КК України. Визнання вини у вчиненні злочину є складовою частиною щирого каяття у вчиненні цього злочину, свідчить про усвідомлення обвинуваченим небезпечності вчиненого ним діяння, критичну оцінку цього діяння та можливість ствердження про не вчинення обвинуваченим злочину у майбутньому.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого ст. 75 КК України ґрунтуються на вимогах закону, відповідають зібраним у справі доказам і є належним чином мотивованими.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

___________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4