В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 01.02.2017, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та який проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно - технічною освітою, одруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого: 02.03.2016 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт; 11.05.2018 ухвалою Апеляційного суду Вінницької області за ч.2 ст. 389 КК України на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до 5 місяців 5 днів арешту. Звільнений по відбуттю 24.05.2019; 01.11.2022 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, наразі відбуває покарання,

- за обвинуваченням у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 190 КК України,

також за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

І.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 маючи не зняту та не погашену судимості у встановленому законом порядку за ч. 1 ст. 186 КК України, вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

26.01.2017 ОСОБА_5 , представившись сином людини, яка має на продаж велику партію сої, звернувся до ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_2 , як до особи, яка надає посередницькі послуги зернотрейдерам, з проханням знайти йому покупця сої. Розмова між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відбулась по телефону.

На прохання ОСОБА_5 ОСОБА_8 знайшов особу, яка виявила бажання придбати запропоновану ОСОБА_5 сою, - ОСОБА_9 , мешканця АДРЕСА_3 .

31.01.2017 ОСОБА_8 , як представник ОСОБА_9 , на своєму автомобілі марки «Фольксваген» приїхав до с. Катеринівка Козятинського району Вінницької області, щоб придбати запропоновану ОСОБА_5 сою. Автомобіль зупинив поблизу господарських будівель, які належать СФГ «Шар» с. Катеринівка. В цей же день, близько 8:30 год., ОСОБА_5 підсів до автомобіля ОСОБА_8 . В розмові з ОСОБА_8 . ОСОБА_5 , реалізовуючи свій умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , запевнив останнього у правомірності своїх дій щодо продажу зерна сої загальною вагою 74160 кг, одержав від ОСОБА_8 , як посередника, грошові кошти в сумі 24 470 доларів США та 100 гривень. Хоча зерна сої ОСОБА_5 на продаж не мав, ніякими повноваженнями щодо реалізації сої, яка б належала третім особам, наділений не був. Отримавши від посередника операції купівлі-продажу зерна сої кошти, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік та зазначеним майном розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України, на момент вчинення кримінального правопорушення курс долара США складав 2711,9036 гривень за 100 доларів США.

Отже, умисними злочинними шахрайськими діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 663 702 (шістсот шістдесят три тисячі сімсот дві) гривні 81 копійку, що у відповідності до п. 4 примітки до статті 185 КК України визнається заподіянням шкоди в особливо великих розмірах, яка у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на час вчинення злочину.

ІІ. Стаття (частина) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 визнається судом винуватим у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

ІІІ. Історія справи.

Справа надійшла з Калинівської місцевої прокуратури та 23.11.2017 на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 24.11.2017 надійшла до Жмеринського міськрайонного суду.

Попередньо визначено колегію суддів для розгляду кримінального провадження в складі головуючого судді ОСОБА_1 суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_10

22.01.2018 розпорядженням Жмеринського міськрайонного суду призначено повторний автоматизований розподіл справи та визначено нового члена колегії суддю ОСОБА_2 , який замінив члена колегії ОСОБА_10 .

IV.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 190 КК України визнав свою вину повністю, вказав, що дійсно, 26.01.2017 у нього була попередня домовленість з ОСОБА_8 щодо пошуку покупця на зерно сої, при цьому він назвав не справжнє ім`я, ОСОБА_11 , в результаті чого знайшовши потрібного фермера в якого було завантажено три автомобілі сої для продажу. Придбати дану сою приїхав ОСОБА_12 ще з двома чоловіками, розмову з яким вів ОСОБА_8 , розрахунок за товар був проведений того ж дня в автомобілі належному ОСОБА_12 , гроші були передані безпосередньо ОСОБА_8 . Він в цей час залишився чикати в автомобілі ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_8 повернувшись до свого авто передав йому отримані від ОСОБА_12 кошти в сумі 24470 доларів США задля розрахунку з фермером за реалізовану сою. Приїхавши з ОСОБА_8 в м. Козятин він вийшов з грошима з належного останньому авто, після цього вони більше не бачились. В його плани не входило повернення коштів від реалізації сої її власнику, відповідно дані дії по привласненню коштів він вчинив навмисно, жодні обставини не заважали йому повернути кошти, які він витратив на власні потреби.

Заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі.

Заявив що жалкує з приводу вчиненого, просив суворо не карати.

З приводу вилучених коштів пояснив, що його дружина ОСОБА_13 видала добровільно працівникам поліції кошти в сумі 300 доларів США та 2500 грн., також її батьками було видано працівникам полії кошти в сумі 2500 доларів США. Дані кошти були їх особистою власністю. Просив їх повернути власникам.

Потерпілий ОСОБА_9 дав показання, що ввечері 30.01.2017 йому зателефонував його знайомий ОСОБА_14 та повідомив, що в Козятинському районі стоять три машини завантажені зерном сої, яку можна придбати. Зранку 31.01.2017 він разом з ОСОБА_14 приїхали в с. Катеринівка Козятинського району де знаходились завантажені соєю машини. Перед зерновозами стояла легкова машина, належна ОСОБА_8 , разом з ним в авто знаходився обвинувачений ОСОБА_5 . В подальшому він, перевіривши якість сої та відібравши зразки на аналіз, разом з ОСОБА_8 сіли до його авто оформили всі необхідні документи, порахували суму коштів за придбання зерна сої, вагою 83 тонни, на загальну суму 24500 доларів США. Перераховані кошти ОСОБА_8 поклав до своєї кишені та в подальшому в авто передав обвинуваченому ОСОБА_5 . Через деякий час він пояснив водіям зерновозів маршрут їх руху. В подальшому, обідаючи в кафе в м. Козятин, йому зателефонували водії зерновозів та повідомили, що їх зупинив власник зерна сої та повідомив, що за продане зерно з ним ніхто не провів розрахунок. Виїхавши на місце та зустрівшись з власником сої вони зрозуміли, що це були шахрайські дії з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Додатково вказав, що завдана йому шкода обвинуваченим не відшкодована. Цивільний позов підтримав.

Свідок ОСОБА_14 дав показання, що 31.01.2017 ОСОБА_9 , який нещодавно продав квартиру, звернувся до нього за допомогою у пошуку фермера з метою придбання зерна сої. Знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_15 повідомив йому в телефонному режимі про наявність трьох автомобілів, завантажених зерном сої, яку є можливість придбати у сина фермера. В подальшому, з метою придбання вищевказаного зерна сої, він разом з ОСОБА_9 , який при собі мав кошти в сумі 24 000 доларів США, на його автомобілі вирушили придбавати сою. Приїхавши на місце зустрічі в с. Катеринівка, вони побачили три вантажних автомобілі з соєю, також був автомобіль марки «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_8 , на місці пасажира знаходився обвинувачений ОСОБА_5 , який також відрекомендувався ОСОБА_11 - сином фермера. Кошти в сумі 24700 доларів США в його присутності були передані ОСОБА_9 в салоні належного йому авто ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_8 попрямував до свого авто де передав кошти обвинуваченому ОСОБА_5 , після чого вони поїхали. Так, через деякий час ОСОБА_9 зателефонував дійсний власник сої та запитав де кошти за придбану сою.

Свідок ОСОБА_16 дав показання, що в 2017 році він працював водієм у приватного підприємця, що займався вантажними перевезеннями. Так 30.01.2017 його роботодавець ОСОБА_17 повідомив йому координати, де він разом ще з двома водіями мав завантажитись зерном сої, попередньо надавши номер телефону замовника. Приїхавши на місце завантаження зерна разом ще з двома водіями ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , їх зустріли двоє чоловіків, один із яких представився сином замовника в якому він упізнає обвинуваченого ОСОБА_5 . Після завантаження зерна та проведення усіх необхідних процедур, вони усі разом чекали на дорозі людину, яка мала привезти кошти за зерно сої з м. Одеси. Кошти за зерно сої привезли два чоловіка ОСОБА_14 та ще один чоловік, ім`я якого він не пам`ятає, яких вони в подальшому направили до ОСОБА_5 та невідомого чоловіка, які разом щось обговорювали. Він в той час знаходився в своєму автомобілі, відповідно момент передачі коштів він не бачив. Далі чоловік, що приїхав з ОСОБА_14 та представився замовником сої, сказав везти її в до м. Одеси, проте вони були зупинені поблизу м. Козятин Вінницької області, фермером в якого вони грузили сою, адже останній не отримав за неї кошти. Надалі уся соя була повернута в розпорядження власника.

Свідок ОСОБА_18 дав показання, що в січні 2017 року він працював на посаді водія у гр. ОСОБА_17 , який повідомив йому про необхідність завантаження трьох авто соєю, в зв`язку з чим він разом з ще двома водіями ОСОБА_16 та ОСОБА_19 приїхали на завантажування сої в Вінницьку область де їх зустріли орендатор, його син та власник сої. ОСОБА_9 виступав замовником якому він передав документи, та який і розраховувався за сою з невідомим йому чоловіком. Свідком самої передачі грошових коштів ОСОБА_9 він не був. Про факт викрадення зерна йому повідомив син орендатора, ім`я якого він не пам`ятає. Всю сою повернули власнику.

Свідок ОСОБА_19 дав показання, що в січні 2017 року він працював водієм в гр. ОСОБА_17 , який дав доручення їхати трьома автомобілями для загрузки сої, йому дали номер телефону замовника. Грузились і тарувались в різних населених пунктах. На місці завантаження їх зустрів син фермера та син замовника. Після проведення усіх необхідних дій та зважування вони чекали на дорозі проведення розрахунку за завантажену сою. Наступного дня приїхав ОСОБА_14 разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_20 на автомобілі «Хундай» задля розрахунку за придбане зерно сої. Свідком передачі грошових коштів за сою він не був. Одразу після розрахунку вони поїхали машинами для вивантаження, проте без документів, адже за попередньою домовленістю фермер, який реалізовував зерно їх мав повернути на КП. По дорозі їх наздогнав фермер та його син, які повернули їх на ферму та повідомили, що не отримали кошти за реалізацію сої та в подальшому викликали працівників поліції.

Свідок ОСОБА_21 дав показання, що він являється головою Фермерського господарства в с. Юріївка. Так з 30 на 31 січня 2017р. ОСОБА_5 , який представився ОСОБА_11 , звернувся до нього з пропозицією придбання зерна сої. В подальшому з метою реалізації сої, на території сільського господарства в с. Юріївка, було завантажено соєю три зерновоза, які надалі рушили на тарування та зважування в сусіднє село Катеринівка. Розрахунок за придбання зерна сої мав бути проведений того ж дня, після зважування, в зв`язку з чим він взяв у водіїв їх документи, які мав повернути після розрахунку, проте кошти так ніхто і не привіз. Наступного дня від дружини та сина він дізнався, що вантажівки з зерном відсутні, там де вони мали зважуватись, в зв`язку з чим він виїхав на місце та побачив автомобілі вже на в`їзді з с. Катеринівка. З слів інших учасників події він дізнався, що гроші за придбану у нього сою були передані ОСОБА_5 .

Сідок ОСОБА_8 дав показання, що в січні 2017 р. з ним зв`язався обвинувачений ОСОБА_5 та повідомив йому, що в його розпорядженні є соя, враховуючи, що він працював зкрнотрейдером, його зацікавила дана пропозиція. Зразки сої ОСОБА_5 залишив на заправній станції в м. Вінниця, дані зразки ним були оглянуті, зроблено відповідний аналіз та вирішено оформити угоду. Його завданням було знайти покупця, що він і зробив знайшовши ОСОБА_9 . В подальшому вони з обвинуваченим ОСОБА_5 зустрілись на заправці в с. Комсомольське (нині Махнівка) Козятинського району, де ним було оглянути автомобілі для завантаження зерна сої. Далі він разом з ОСОБА_5 , який представився сином фермера ОСОБА_11 , зустрівся з ОСОБА_9 та ще з одним чоловіком в с. Катеринівка Козятинського району. Так, в рахунок придбання зерна сої, в салоні автомобіля ОСОБА_9 останнім йому були передані кошти в сумі 24470 доларів США та 100 грн., які він згодом віддав ОСОБА_5 , для розрахунку з фермером, який надав сою для її реалізації. Після передачі коштів ОСОБА_5 останній під приводом розрахунку за зерно з фермером в центрі міста Козятина вийшов з його автомобіля та зник в невідомому напрямку, його телефон не відповідав, з того часу він його не бачив.

Свідок ОСОБА_22 дав показання, що в січні 2017 р. з ним зв`язався чоловік та повідомив, що має в розпорядженні зерно сої для продажу, враховуючи, що на той час він працював зернотрейдером дана пропозиція його зацікавила. В подальшому для проведення аналізу зразка сої на її якість він приїхав в м. Козятин де побачив ОСОБА_5 з яким попередньо був знайомий, проте проведений аналіз показав, що соя є неналежної якості, а тому її не купував.

Свідок ОСОБА_13 дала показання, що в 2017 р. за її адресою проживання, а також її чоловіка ОСОБА_5 та батьків по вул. Складська в м. Вінниця, працівниками поліції було проведено обшук, в ході якого їм було запропоновано добровільно видати наявні у них грошові кошти. Так, вона видала добровільно працівникам поліції кошти в сумі 300 доларів США та 2800 грн., також її батьками було видано працівникам полії кошти в сумі 2500 доларів США. Дані кошти були особистою власністю її та її батьків. Кошти в сумі 2500 доларів США батьки збирали з отриманої заробітної плати для проведення ремонтних робіт, а кошти видані добровільно нею - це були кошти, які вони отримувала в якості заробітної плати, адже працювала офіційно. Працівники поліції повідомили, що дані кошти будуть описані та в подальшому їй повернені, проте до даного часу їх ніхто не повернув. Чоловік ОСОБА_5 в 2016, 2017 роках працював не офіційно різноробочим, зокрема і за кордоном. Потерпілий ОСОБА_9 їй невідомий. Жодної інформації з приводу зайняття чоловіком торгівлею чи закупівлею зерном вона не має.

Від допиту інших свідків прокурор відмовився.

V. Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин встановлених судом, також підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000128 від 31.01.2017, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомив, що 31.01.2017 близько 09:00 год. в с. Катеринівка Козятинського району невідома особа під приводом продажу зерна сої вагою 74160 кг, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 675472 грн., які ОСОБА_9 передав для придбання сої. Визначено попередню кваліфікацію ч. 4 ст. 190 КК України (т.2 а.с.46);

- рапортом Козятинського відділення поліції від 31.01.2017, зареєстрованого в ЄО №504, відповідно до якого з заявою звернувся ОСОБА_23 з приводу передачі грошових коштів в сумі 24470 дол. США та 100 грн. за купівлю зерна сої 74 тони, які останній віддав невідомій особі, яка представилась власником зерна сої, після чого невідома особа з грошовими коштами зникла (т.2 а.с.47);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21.01.2017, відповідно до якого було прийнято заяву від ОСОБА_9 щодо отримання та привласнення грошових коштів невідомою особою в сумі 24470 дол. США під приводом посередництва 31.01.2017 в с. Катеринівка Козятинського району Вінницької області (т.2 а.с.48);

- рапортом о/у СКП Козятинського ВП ГУНП у Вінницькій області від 02.02.2017, відповідно до якого проведеними заходами було встановлено, що злочин здійснив ОСОБА_5 (т.2 а.с.53-56);

- протоколом обшуку від 08.02.2017 проведеного на підставі ухвали слідчого судді, відповідно до якого в ході проведення обшуку домоволодіння в АДРЕСА_4 , ОСОБА_13 добровільно видала грошові кошти в сумі 2800 грн. , 2500 доларів США та 300 доларів США. Також було виявлено стартові пакети різних операторів, з номерами: НОМЕР_1 ; НОМЕР_7; НОМЕР_8, договір з ломбарду. Дані речі вилучено згідно опису (т.2 а.с.59-62);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2017 та доданими до них довідками, відповідно до яких ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_25 впізнали ОСОБА_5 як ту особу, яка через посередника отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 25000 доларів США, представившись сином власника сої (т.2 а.с.66-76);

- протоколом огляду предметів від 10.02.2017, відповідно до якого було проведено огляд грошових коштів, які знаходяться в поліпропіленових пакетах, що було вилучено 08.02.2017 під час проведення обшуку квартири в АДРЕСА_4 (т.2 а.с.80);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.02.2017 та довідкою, доданою до нього, відповідно до яких ОСОБА_26 впізнав на фото ОСОБА_5 , як особу який представився ОСОБА_11 , якого він завозив в с. Юріївка задля купівлі сої (т.2 а.с.101-103);

- протоколами проведення слідчих експериментів від 16.02.2017, за участі потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_14 , відповідно до яких потерпілий та свідок підтвердили та відтворили відомості, які надали під час допиту в якості потерпілого та свідка, зокрема щодо передачі та заволодіння шахрайським шляхом грошових коштів 24 470 доларів США, належних ОСОБА_12 невідомою особою на ім`я ОСОБА_11 . В ході слідчого експерименту вони показали та розказали обставини прибуття ними в с. Катеринівка Козятинського району з метою придбання сої та відтворили на місці обстановку, яка склалась 31.01.2017 (т.2 а.с.111-114);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.02.2017 та довідкою доданою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_5 як особу, який представлявся ОСОБА_11 та з яким він 26.01.2017 як посередник домовився про купівлю - передачу зерна сої для ОСОБА_9 (т.2 а.с.115-117);

- протоколом огляду від 17.02.2017, відповідно до якого було проведено огляд флеш - карти Micro SD з мобільного телефону, яку добровільно передав свідок ОСОБА_8 . При приєднанні за допомогою адаптера на даній флеш - карті було виявлено дві папки з назвами «Входящие», «Исходящие» з вмістом 10 341 фала. Дані папки скопійовано на диск (т.2 а.с.118-119);

- протоколами проведення слідчого експерименту від 17.02.2017 та диском доданим до них, який був переглянутий в судовому засіданні. Слідчий експеримент був проведений з свідками ОСОБА_27 та ОСОБА_25 , які відтворили події, які стались з ними з 30 на 31 січня 2017 року в с. Катеринівка Козятинського району на автодорозі Кременець - Б. Церква, щодо передачі грошових коштів в сумі 24470 доларів США невідомому чоловіку на ім`я ОСОБА_11 за купівлю сої. Під час проведення слідчого експерименту свідки показали розташування автомобілів та осіб, які приймали участь в передачі коштів (т.2 а.с.121-124);

- протоколом огляду від 20.02.2017 та DVD-R диском заслуханим в судовому засіданні, відповідно до якого проведено огляд аудіо файлів, які добровільно надав свідок ОСОБА_8 , на яких з його слів зберігаються аудіозаписи йог розмов та домовин про купівлю зерна сої у громадянина на ім`я ОСОБА_11 , який в подальшому виявився ОСОБА_5 . Оглядом папки «Вхідні НОМЕР_2» було виявлено 5 аудіофайлів, при прослуховуванні яких виявлено та зафіксовано розмови ОСОБА_8 та чоловіка на ім`я ОСОБА_11 (номер телефону НОМЕР_2 ), який в подальшому виявився ОСОБА_5 , які домовляються про зустріч задля продажу зерна сої (т.2 а.с.125-133);

- протоколом за результатами проведення оперативно - розшукового заходу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, від 07.04.2017 № 1636т/14-2017, проведених на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Вінницької області від 18.01.2017 та додатком до протоколу, починаючи з 18.01.2017 до 18.03.2017 щодо ОСОБА_5 за його номером мобільного телефону НОМЕР_3 , яким він користується, було встановлено, що він безпосередньо причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, відомості про яке були в несені до ЄРДР за № 0000128. Так. протоколом зафіксовано, що матеріали підтверджують наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. До протоколу додано оптичний диск (т.2 а.с.141-161).

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення цих доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі зазначені вище докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості.

VI.Мотиви не врахування окремих доказів.

Суд не приймає в якості доказу протокол обшуку від 08.02.2017 по АДРЕСА_1 , адже даний протокол не спростовує та не підтверджує обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), відтак визнається судом неналежним доказом (т. 2 а.с. 64-65).

Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та ухвалення в зв`язку з цим обвинувального вироку.

VII. Обставини які пом`якшують або обтяжують покарання.

Щире розкаяння характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Сама по собі заява обвинуваченого, що він розкаюється у вчиненому, не є обставиною, яка свідчить про його каяття, адже він жодним чином не намагався виправити ситуацію, що склалася, до даного часу не відшкодував шкоду потерпілому, і навіть не намагався. Визнавальні показання дав під тиском доказів. Тому суд не має підстав для визнання пом`якшувальної обставини - щирого каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

VIIІ. Мотиви призначення покарання.

Злочини у вчиненні якого визнається винним обвинувачений, згідно ст. 12 КК України кваліфікується як особливо тяжкий.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлено, що він раніше судимий 02.03.2016 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт; 11.05.2018 ухвалою Апеляційного суду Вінницької області за ч.2 ст. 389 КК України на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до 5 місяців 5 днів арешту. Звільнений по відбуттю 24.05.2019; 01.11.2022 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, наразі відбуває покарання (т. 2 а.с. 86 т.4 а.с.58-59, 86), характеризується за місцем проживання в АДРЕСА_4 з позитивної сторони, проживає разом з дружиною тестем і тещею (т.2 а.с.85-93), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т.2 а.с.97-98).

Під час судового розгляду до ОСОБА_5 неодноразово застосовувались приводи, він оголошувався у розшук, на нього накладались грошові стягнення через неявку до суду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також беручи до уваги те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а тому суд прийшов до висновку призначити ОСОБА_5 покарання за злочин, у вчиненні якого він судом визнається винуватим за ч. 4 ст. 190 КК України у виді основного покарання - це позбавлення волі в межах санкції статті, та додаткового покарання - конфіскації майна. Оскільки на думку суду, за конкретних обставин, таке покарання буде відповідати його загальній меті, а застосування більш м`якшого покарання, в тому числі не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, буде не достатнім для його виправлення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 вчинено ним 31.01.2017, тобто до постановлення попереднього вироку 01.11.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області, а тому остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом частково складання призначених покарань. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, слід зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання слід зарахувати попереднє ув`язнення (13.02.2017) згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (т. 2 а.с. 106), з урахуванням положень вказаної частини статті закону про кримінальну відповідальність станом на день вчинення злочину, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ІХ.Вирішення цивільного позову.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_12 заявилено позов до ОСОБА_5 про стягнення з нього матеріальної школи в розмірі 663702,81 грн. завданої злочином.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги потерпілого ОСОБА_12 визнав в повному обсязі.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Оскільки судом встановлено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, позов підлягає повному задоволенню.

Х.Рішення щодо речових доказів.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, скасувавши заходи забезпечення застосовані ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду від 10.02.2017 та 15.02.2017 (т. 2 а.с.59-62, 78-80, 81-83, 109-110)

Оскільки цивільний позов потерпілим ОСОБА_9 (т. 1 а.с.47) був заявлений в суді (20.06.2017), після накладення арешту (15.02.2017) на автомобіль ВАЗ 21134, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 ; номер кузова НОМЕР_5 , який у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого Центром надання адміністративних послуг МВС України №8041 від 19.11.2016, належний ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 109-110)- його слід конфіскувати в дохід держави.

Крім цього суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування спеціальної конфіскації, виходячи з вимог ст.96-2 КК України, яка передбачає, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), що має місце в даному випадку. А також, відповідно до ч.5 ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначених для відшкодування шкоди, завданої злочином. Отже, грошові кошти в розмір 2500 доларів США слід повернути їх власнику (законному володільцю) ОСОБА_28 , 300 доларів США та 2800 грн. (законному володільцю) ОСОБА_13 , оскільки стороною обвинувачення не надано та судом не встановлено належних та допустимих доказів їх предметної приналежності до вчиненого ОСОБА_5 злочину, чи безпосередньо обвинуваченому.

ХІ.Рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Процесуальні витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні відсутні.

ХІІ.Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, дія якого закінчилася. Наразі відносно ОСОБА_5 набрав законної сили вирок, яким його засуджено до реального позбавлення волі.

Керуючись статтями 368, 373, 374 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, зарахувавши у строк призначеного покарання, частково відбуте покарання за попереднім вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2022.

Строк покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня ухвалення вироку (08.06.2023).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання зарахувати один день попереднього ув`язнення (13.02.2017) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 663702 (шістсот шістдесят три тисячі сімсот дві) грн. 81 коп. матеріальної шкоди.

Заходи забезпечення застосовані ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 10.02.2017 та 15.02.2017 у виді накладення арешту на речові докази та майно - скасувати.

Речові докази: - грошові кошти в сумі 2500 доларів США, що знаходяться на зберіганні у спеціальній банківській ячейці Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області (індивідуальний сейф №19, що знаходиться у відділенні «Укргазбанк» в м. Козятин) (т.2 а.с.83-84) - повернути ОСОБА_28 ;

- грошові кошти в сумі 300 доларів США та 2800 грн., що знаходяться на зберіганні у спеціальній банківській ячейці Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області (індивідуальний сейф №19, що знаходиться у відділенні «Укргазбанк» в м. Козятин) (т.2 а.с.83-84) - повернути ОСОБА_13 ;

- стартові пакети операторів мобільного зв`язку у кількості 6 штук, два аркуші паперу з записами, додаток до договору займу на ім`я ОСОБА_29 , які були вилучені до Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП - знищити.

Оптичний носій DVD+R з відеозаписом слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_8, диск DVD+R з аудіо записом розмов, які надав ОСОБА_8 , диск, доданий до протоколу № 1636т/14-17 за результатами проведення оперативно - розшукового заходу зняття інформації, флеш - карту - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- легковий автомобіль ВАЗ 21134, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 ; номер кузова НОМЕР_5 , який у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого Центром надання адміністративних послуг МВС України №8041 від 19.11.2016, належний ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 109-110) - конфіскувати в дохід держави.

Зерно сої вагою 74160 кілограм залишити у розпорядженні ОСОБА_24 (т. 2 а.с.51).

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3