Справа № 629/139/23
Номер провадження 1-в/629/75/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лозова Харківської області подання заступника начальника Лозівського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 від 09.08.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Розсохувата, Летичевського р-ну, Хмельницької області, громадянки України, не працюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засудженої 01.03.2023 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання, -

встановив:

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання начальника Лозівського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання стосовно засудженого ОСОБА_5 .

В обґрунтування подання зазначено, що засуджена ОСОБА_5 належних висновків не зробила та своїми умисними діями, що виразилися у злісному порушенні порядку та умов звільнення від відбування покарання з випробуванням та невиконанні обов`язків, покладених на неї судом (а саме: у двох неявках на реєстрацію без поважної причини, підтверджених документально та скоєнню правопорушення 24.05.2023 року за ч.1 ст.184 КУпАП та 09.06.2023 року за ст..183 КУпАП) проявила своє небажання виправдати довіру суду, який не направив її до місць позбавлення волі, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення, яке можливе тільки за умови її ізоляції від суспільства.

Представник органу пробації та прокурор в судовому засіданні наполягали на задоволені подання з викладених у ній підстав.

Засуджена ОСОБА_5 просила відмовити у задоволені подання.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Пунктом 8 ч.1 ст.537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.3 ст.166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Однак, зазначених в ст.166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки дві неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації, причини яких ОСОБА_5 пояснила, не свідчать про злісне небажання останньої ставати на шлях виправлення, інших же належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано.

Скоєне ОСОБА_5 правопорушення (ще до застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання) суд розцінює як формальне, при цьому сама засуджена обіцяє виправити свою поведінку та не вчиняти правопорушень, чим демонструє розуміння неналежної поведінки та щире розкаяння в цьому, що дає підстави суду розцінити це як намір її виправлення без ізоляції від суспільства, а отже без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої в місця позбавлення волі.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи №26/2023 відносно ОСОБА_5 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженої стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування покарання, недоведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Судом встановлено, що іспитовий строк, на який засуджену ОСОБА_5 було звільнено від відбування призначеного покарання на час розгляду подання не закінчився, а тому особова справа підлягає поверненню до Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області для продовження здійснення контролю за поведінкою засудженої.

На підставі наведеного, керуючись ст. 78 КК України, ст.537,539 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні подання Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.03.2023 року за ч.4 ст.185 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1