В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000470 від 26.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

З грудня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 спільно наймали житлове приміщення (окрему кімнату) на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . В ніч з 25 на 26 квітня 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знаходячись у вказаній орендованій ними кімнаті, проводили дозвілля вживаючи спиртні напої. Близько 01 год. 00 хв. 26.04.2022 ОСОБА_4 почав виказувати своє обурення на адресу ОСОБА_8 пов`язане з тим, що останній відмовляється проводити подальше спільне дозвілля та відмовляється від подальшого вживання спиртних напоїв, сприйнявши таку поведінку ОСОБА_8 як образу у свій бік. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 схопив правою рукою зі стола кімнати ніж, повалив на спину ОСОБА_8 , який у цей час сидів навпроти нього на своєму ліжку, і утримуючи останнього лівою рукою за одяг, знаходячись зверху, наніс потерпілому ножем чотири удари по шиї та грудній клітині, спричинивши тим самим проникаюче ножове поранення грудної клітини в ділянці 2-го міжребірря (рана довжиною 1,5 см.) з лівостороннім гемопневмотораксом, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя; сліпе ножове поранення грудної клітини зліва в ділянці 4-го міжребірря зліва (рана довжиною 2 см.), яке відноситься до тілесного ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 21 день; дві лінійні рани в ділянці шиї ліворуч по боковій поверхні (рани довжиною 5 см. кожна) з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини, які відноситься до тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 21 день. Потерпілий ОСОБА_6 чинив опір протиправним діям ОСОБА_4 , відштовхнув останнього від себе, вихопив з його руки ніж та вибіг з ним на вулицю.

Судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисно заподіяв тілесне ушкодження потерпілому, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується такими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав частково. Під час судового розгляду обвинувачений підтвердив, що він разом з потерпілим дійсно тривалий час проживав в одній кімнаті і між ними склались нормальні відносини, конфліктів не було. ОСОБА_4 показав, що в ніч з 25 на 26 квітня 2022 року, вони разом відпочивали вдома, вживали багато алкогольних напоїв, а потім через незначний привід між ними сталась сварка, яка переросла у бійку. Під час бійки, потерпілий наніс йому декілька ударів руками і ногами по голові та тулубу, а він у відповідь відбивався і відштовхував потерпілого від себе, оскільки хотів його заспокоїти. В якийсь момент він схопив на столі ніж та, відмахуючись, вдарив один раз ним потерпілого (стояв задом і не бачив куди бив). Після цього потерпілий вибіг з кімнати у невідомому напрямку. ОСОБА_4 за потерпілим не побіг, наміру продовжувати бійку, наносити ушкодження чи вбивати потерпілого в нього не було. Обвинувачений визнає, що пам`ятає як наніс ножем один проникаючий удар грудної клітини, заперечує завдання інших тілесних ушкоджень. ОСОБА_4 протягом всього судового розгляду наголошував, що умислу вбивати потерпілого в нього не було, а тому він заперечує винуватість у вчиненні незакінченого замаху на вбивство, просив перекваліфікувати його дії на ст. 124 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні також підтвердив, що проживав три місяці разом з обвинуваченим в одній кімнаті по АДРЕСА_1 . Протягом усього періоду проживання разом у них конфліктів не виникало. Того вечора, повернувшись з роботи, вони разом розпивали алкогольні напої, а потім через різні погляди на життя у них зав`язалася сварка, під час якої ОСОБА_9 різко схватився за ніж і приставив йому до горла, після чого зробив один поріз. Потім обвинувачений ударив його в ключицю ножем та пробив йому легеню, у зв`язку із чим потерпілий відчув з рани вихід повітря. У відповідь потерпілий почав заспокоювати обвинуваченого, однак останній сказав йому: «Зараз тобі рот закрию». Злякавшись за своє життя і здоров`я, розуміючи, що обвинувачений може його вбити, він схопив правою рукою ножа, відштовхнув ногою обвинуваченого і вибіг з приміщення на вулицю, після чого побіг до кімнати власника приміщення, але той не відкрив. Тоді він побіг до сусіда ОСОБА_10 , де вже викликав швидку та залишився там очікувати медичної допомоги. Через деякий час приїхала карета швидкої допомоги і відвезла його до лікарні. Потерпілий пояснив, що пам`ятає лише два поранення, однак лікарі сказали про виявлені чотири ушкодження, а саме два на шиї та два в грудну клітку. На його думку, ОСОБА_9 на момент заподіяння йому тілесних ушкоджень хотів вбити його з причин відмови від подальшого вживання з ним алкоголю. В лікарні перебував близько 10 днів, після чого його виписали і потім він ще більше місяця проходив реабілітацію.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_12 та ОСОБА_9 проживали по сусідському разом в одній кімнаті у нього в будинку. Пам`ятає, що тієї ночі йому стукали в двері, а коли він вийшов на вулицю, то побачив на вулиці кров, однак на подвір`ї нікого вже не було, а тому пішов до сусіда ОСОБА_13 , де побачив сидячого потерпілого, який тримав рукою поранення. Через деякий час приїхала швидка допомога та госпіталізувала потерпілого в лікарню. Свідком бійки між обвинуваченим та потерпілим він не був.

Даними автоматизованого робочого місця працівника поліції підрозділу «102» (далі АРМ 102) підтверджується, що 26.04.2022 о 00 год. 57 хв. у чергову частину телефоном від лікаря ОСОБА_14 надійшло повідомлення щодо доставки в лікарню потерпілого з проникаючим ножовим пораненням грудної клітини. Також, у лікарню доставили ніж. Довідкою стаціонарного відділення ББЛІЛ № 96 від 26.04.2022 про те, що у відділення екстреної медичної допомоги КНП «ББЛІЛ» доставлений ЕМД громадянин ОСОБА_6 з діагнозом проникаюче ножове поранення грудної клітки. Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що 26.04.2022 Бориспільським РУП ГУНП в Київській області внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та розпочато досудове розслідування.

Даними протоколу огляду місця події від 26.04.2022, фото таблицею до протоколу підтверджується, що слідчий в присутності понятих оглянув місце вчинення злочину - домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Всередині приміщення виявлено обвинуваченого, який сидить на кроваті, на підлозі та на ліжку (матраці, одіялі) сліди речовини бурого кольору, зафіксовано розкидані речі, перехилену шафу, подряпану стіну. Під час огляду вилучено змиви зі слідами речовини бурого кольору з обігрівача та з підлоги у кімнаті.

Даними іншого протоколу огляду від 26.04.2022, фото таблицею до протоколу, підтверджується, що слідчий в присутності понятих оглянув приміщення Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування розташованої по вул. Котляревського, 1 у м. Борисполі Київської області, під час якого виявлено та вилучено предмет схожий на ніж (довжина леза 9 см., руків`я 11 см), який поміщено до паперового конверту. В подальшому предмет схожий на ніж визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді накладено арешт.

Протоколом опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 26.04.2022, встановлено, що слідчий в присутності понятих провів опитування потерпілого ОСОБА_6 , в ході якого останній повідомив про змогу впізнати особу, яка заподіяла йому удари ножем, як по фотокартках так і при особистій зустрічі, якому на вигляд 45-50 років. На зріст 1 м 70 см, середньої тіло будови, з короткою зачіскою із залисинами на області висків та русявим кольором волосся. Із вказаною особою він знайомий близько місяці прізвище його ОСОБА_15 , ім`я ОСОБА_16 .

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.04.2022, додатком № 1 та № 2 до протоколу підтверджується, що слідчий у присутності понятих пред`явив потерпілому ОСОБА_6 чотири фотознімки різних фізичних осіб, ОСОБА_6 впізнав особу, яка під час сварки заподіяв йому удари ножем в область грудної клітини за сукупністю рис обличчя на фото № 1, на якому розміщено фотознімок ОСОБА_4 .

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.05.2022, описом речей і документів, наданого ухвалою слідчого судді, слідчим вилучено історію стаціонарного хворого (медична документація) на ОСОБА_6 № 28841399. Під час судового розгляду судом було детально та ретельно досліджено усі медичні документи щодо потерпілого, перевірено доводи сторони захисту щодо кількості та характеру тілесних ушкоджень. З досліджених в суді медичних документів вбачається, що у потерпілого було виявлено проникаюче ножове поранення грудної клітки в області 2 міжребір`я (рана довжиною 1,5см) з лівостороннім гемопневмотораксом (600мл); сліпе ножове поранення грудної клітки зліва в області 4 міжребір`я зліва (рана довжиною 2см), в ділянці шиї ліворуч по боковій поверхні визначається 2 лінійні рани довжиною 5 см кожна з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини.

Даними висновку експерта № 35д від 16.05.2022, підтверджується, що виявлені у ОСОБА_6 проникаюче ножове поранення грудної клітки в області 2 міжребір`я (рана довжиною 1,5см) з лівостороннім гемопневмотораксом (600мл) згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; сліпе ножове поранення грудної клітки зліва в області 4 міжребір`я зліва (рана довжиною 2см), в ділянці шиї ліворуч по боковій поверхні визначається 2 лінійні рани довжиною 5 см кожна з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини, згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше 21 день. Експерт не виключає, що дані тілесні ушкодження могли утворитися в час та за обставин указаних під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 та допиту потерпілого ОСОБА_6 . Як вказав експерт, на тілі виявлено не менше чотирьох точок прикладення сили, а раневі канали в області грудної клітки мають напрямок зверху вниз.

Даними протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 від 17.05.2022 та долученого до нього відеозапису вбачається, що в ході слідчого експерименту з потерпілим, проведеного по АДРЕСА_1 , останній відтворив обставини та механізм за яких 26.04.2022 обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження ножем.

Даними іншого висновку експерта № 37д від 18.05.2022 (експертизу проведено після слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 ) також підтверджується, що у ОСОБА_6 виявлено проникаюче ножове поранення грудної клітки в області 2 міжребір`я (рана довжиною 1,5см) з лівостороннім гемопневмотораксом (600мл) згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; сліпе ножове поранення грудної клітки зліва в області 4 міжребір`я зліва (рана довжиною 2см), в ділянці шиї ліворуч по боковій поверхні визначається 2 лінійні рани довжиною 5 см кожна з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини, згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше 21 день. Описані вище тілесні ушкодження могли утворитися від дії колючо-ріжучого предмету. Дані тілесні ушкодження могли утворитися за обставин відображених під час слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 .

Допитаний в суді судово-медичний експерт ОСОБА_17 роз`яснив, що на тілі потерпілого було 4 тілесних ушкодження, два з них в ділянці шиї ліворуч, одне ножове поранення грудної клітки в області 2 міжребір`я; інше сліпе ножове поранення грудної клітки зліва в області 4 міжребір`я зліва. Тобто, експерт стверджує, що мається чотири точки прикладення сили. Враховуючи характеристику ран, тілесні ушкодження могли утворитися від дії колючо-ріжучого предмету. Всі ушкодження утворилися в один проміжок часу, що підтверджується матеріалами медичної документації. Експерт в суді підтвердив ступінь тяжкості тілесних ушкоджень зазначених в експертизах.

Даними висновку експерта № 34д від 05.05.2022, встановлено, що при вивчені медичних документів у ОСОБА_4 також була виявлена рана в області виличної дуги справа розміром 2х1см, параорбітальна гематома зліва; описані тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо в час та за обставин вказаних в постанові і згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень; довідкою лікаря травматолога стаціонарного відділення ББЛІЛ про те, що ОСОБА_4 під час бійки отримав тілесні ушкодження, свідомість не втрачав.

Даними протоколу затримання особи від 26.04.2022 року, згідно якого слідчий в присутності понятих здійснив обшук ОСОБА_4 в якого було виявлено та вилучено кофту сірого кольору, штани (спецодяг) чорного кольору, черевики коричневого (рудого) кольору, кофта спортивна чорного кольору, які поміщено до спецпакету. Ухвалою слідчого судді на вищезазначені речі накладено арешт.

Даними протоколу слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 27.04.2022 та долученого до нього відеозапису вбачається, що в ході слідчого експерименту з ОСОБА_4 , останній відтворив обставини про які пам`ятав, що трапилися вночі 26.04.2022 в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Також, обвинувачений показав механізм нанесення одного удару ножем потерпілому.

З Висновку судово-психіатричного експерта № 113 від 06.05.2022 вбачається, що ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; страждає на алкогольну залежність та потребує лікування від алкогольної залежності на загальних підставах; під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив його свідомість та діяльність, не перебував.

Даними протоколу отримання зразків для експертизи від 04.05.2022, встановлено що слідчий в присутності понятих у приміщенні КНП «ББЛІЛ» відібрав у потерпілого ОСОБА_6 зразки букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи на дві гігієнічні палички, які поміщено в паперовий конверт.

Даними протоколу відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 26.04.2022 встановлено, що слідчий в присутності підозрюваного та його захисника у приміщенні службового кабінету добровільно відібрав в ОСОБА_4 зразки букального епітелію на ватну паличку, які поміщено в паперовий конверт з відповідними написами.

Даними протоколу відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 26.04.2022 встановлено, що слідчий в присутності підозрюваного та його захисника у приміщенні службового кабінету добровільно відібрав в ОСОБА_4 за допомогою ножиців зрізи нігтів з правої та лівої рук, які поміщено до двох паперових конвертів з відповідними написами.

Даними протоколу відібрання біологічних зразків для експертного дослідження від 26.04.2022 встановлено, що слідчий в присутності підозрюваного та його захисника у приміщенні службового кабінету добровільно відібрав в ОСОБА_4 за допомогою марлевих тампонів змиви з правої та лівої рук, які поміщено до двох паперових конвертів з відповідними написами.

Висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/111-22/13592-БД від 06.01.2023, встановлено на наданих речах, які вилучені в ОСОБА_4 , а саме: на кофті сірого кольору, на кофті чорного кольору, на штанах та на черевику виявлено кров людини; генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на кофті сірого кольору, на кофті чорного кольору та на штанах збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові, виявлених на кофті сірого кольору, на кофті чорного кольору, на штанах та зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , складає 7,04 х 10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,42 х 1035 осіб; генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених на кофті чорного кольору та на черевику, збігаються між собою належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 .

Висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № СЕ-19/111-22/13598-БД від 05.01.2023, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на зрізах нігтьових пластин з лівої та правої руки підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на зрізах нігтьових пластин з лівої руки підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є змішаними, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та невстановленої особи чоловічої генетичної статі; генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові, виявлених у змивах з ганку, з поверхні обігрівача, з поверхні підлоги збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові, виявлених у змивах з ганку з поверхні обігрівача з поверхні - підлоги та зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 складає 7,04 х 10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,42 х 1035 осіб; на наданому на дослідження предметі схожому на розкладний ніж, а саме на клинку та руків`ї виявлено кров людини та клітини з ядрами; встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на клинку та руків`ї предмета схожого на розкладний ніж; генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на клинку та руків`ї предмета схожого на розкладний ніж збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на клинку та руків`ї предмета схожого на розкладний ніж та зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складає 7,04 х 10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,42 х 1035 осіб.

Дані копії карти виїзду бригади ЕМД № 886 А для надання медичної допомоги ОСОБА_6 ; медична карта стаціонарного хворого № 2884/399 на ОСОБА_6 вилученої в порядку тимчасового доступу, згідно яких встановлено, що під час первинного огляду пацієнта ОСОБА_6 при огляді грудної клітини ліворуч виявлено дві колото-різані рани в проекції 4 та 2 ребра; в ділянці шиї ліворуч по боковій поверхні визначаються два лінійні розрізи довжиною 5 см кожен.

Свідок ОСОБА_18 , яка працює лікарем в КНП «ББЛІЛ» в суді пояснила, що взагалі не пам`ятає потерпілого та обставин за яких його було доставлено в лікарню. Свідок ОСОБА_19 судом не допитувався, оскільки був виключений з обсягу доказів сторони обвинувачення за клопотанням прокурора.

Під час судового розгляду у змагальному процесі обвинувачений та захисник не ставили питань про недопустимість жодних доказів, зібраних стороною обвинувачення.

Отже, судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисно заподіяв тілесне ушкодження потерпілому, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

При цьому, твердження обвинуваченого про заподіяння ним лише одного удару в грудну клітину потерпілого спростовуються показаннями потерпілого, даними медичної документації при первинному огляді бригадою карети швидкої допомоги, медичною картою стаціонарного хворого, висновком експерта № 35д від 16.05.2022, висновком експерта № 37д від 18.05.2022, наданими роз`ясненнями допитаного в суді судово-медичного експерта, які узгоджені між собою та перебувають у достатньому взаємозв`язку з результатами проведених експертиз.

Суд вважає необґрунтованим обвинувачення в частині наявності у ОСОБА_4 умислу саме на вбивство потерпілого, тобто умисного заподіяння йому смерті, а також обвинувачення в частині не вчинення обвинуваченим усіх дій, які вважав необхідними для доведення умисного вбивства ОСОБА_6 до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Ретельно дослідивши докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується поведінка винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, спосіб, знаряддя злочину та кількість, характер і локалізацію поранень. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення ОСОБА_4 до наслідків своїх дій. Належних та допустимих доказів на підтвердження охоплення умислом винного настання смерті потерпілого не подано до суду.

Потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили, що тривалий час проживали разом в одній кімнаті і протягом усього періоду спільного проживання разом у них жодних конфліктів не виникало. Як вбачається з матеріалів провадження, під час спільного надмірного вживання алкогольних напоїв в зазначений день, час та місці ОСОБА_4 ножем завдав ОСОБА_6 в ділянці шиї ліворуч дві лінійні рани з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини, після чого проникаюче ножове поранення грудної клітки в області 2 міжребір`я та сліпе ножове поранення грудної клітки зліва в області 4 міжребір`я. ОСОБА_4 наголошував, що в момент заподіяння удару ножем він не бажав настання смерті потерпілого та навіть не припускав такого результату. Судом встановлено, що після отримання потерпілим ушкоджень, вінвихватив з рук обвинуваченого ніж, відштовхнув його ногою та вибіг на вулицю. ОСОБА_4 , в свою чергу, не продовжував здійснювати переслідування потерпілого, останній навіть не намагався наздогнати потерпілого. Також, слід звернути увагу на характер та локалізацію отриманих потерпілим тілесних ушкоджень (ножових поранень), зокрема, на хаотичність та відсутність чітких спрямованих ударів в життєво важливі органи потерпілого.

Щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично настали.

Заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.

Судом встановлено, що у цій справі потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час проживали разом в одній кімнаті без конфліктів. Того вечора під час спільного надмірного вживання алкогольних напоїв обвинувачений ножем завдав потерпілому декілька тілесних ушкоджень, в тому числі ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння. Під час судового розгляду ОСОБА_4 наголошував, що причин чи підстав позбавляти потерпілого життя в нього не було, розцінює подію як п`яну бійку, в момент заподіяння удару ножем він не тільки не бажав настання смерті потерпілого, а навіть не припускав такого результату. З матеріалів справи вбачається, що після отримання потерпілим тілесних ушкоджень, вінвихватив з рук обвинуваченого ніж, відштовхнув його ногою та вибіг на вулицю. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не продовжив здійснювати переслідування потерпілого, навіть не намагався наздогнати потерпілого. Характер та локалізація отриманих потерпілим тілесних ушкоджень (ножових поранень) свідчить про хаотичність та відсутність чітких спрямованих ударів в життєво важливі органи потерпілого. На думку суду, заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому характеризується неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості.

Враховуючи характер стосунків між обвинуваченим та потерпілими, обставини події, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, поведінку обвинуваченого після завдання ним потерпілому ножових поранень суд приходить до висновку, що обвинувачений діяв з непрямим неконкретизованим (невизначеним) умислом, тобто вчиняючи злочин, хоча і передбачав можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлював їх характеру і тяжкості, а тому кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично. З огляду на викладене, дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України.

Разом із тим, згідно обвинувального акту дії ОСОБА_4 помилково кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (незакінчений замах на вбивство, тобто незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Суд зазначає, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені названою нормою, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК є менш тяжким, аніж той, що передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Отже, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, тому що це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, дії ОСОБА_4 слід перекваліфікувати із ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України. Саме таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

При цьому, доводи сторони захисту про можливість вчинення засудженим інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення при перевищенні меж необхідної оборони є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Згідно з ч. 3 ст. 36 КК, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Суд наголошує, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Встановлені судом фактичні обставини цієї справи свідчать про відсутність такого акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого, який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди ОСОБА_20 , що у свою чергу могло викликати в останнього невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.

Обставин які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що обвинуваченим вчинено умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи. Дані про особу обвинуваченого свідчать про те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений та немає міцних соціальних зв`язків. Згідно характеристики дільничного Бориспільського РУП по місцю проживання характеризується з посередньої сторони, від сусідів скарг не надходило. Згідно медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди керуються принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

З огляду на те, що ОСОБА_4 умисно із застосуванням ножа наніс умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та обставини цієї справи суд вважає, що правові підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Рішення про цивільний позов

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування 100000 гривень моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 вимоги за цивільним позовом визнав частково, не назвавши конкретного розміру грошових коштів, але вважає що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є надвеликим для нього, просив врахувати його незадовільний майновий стан.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до статті 1167, 1177 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на те, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення було заподіяно потерпілому душевні страждання, які виражаються у втраті нормальних життєвих стосунків, сні, спокою, життєвої рівноваги, негативних переживань та спогадів, страх можливого повторення подій з урахуванням характеру, обсягу моральних страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті потерпілого, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн. Таким чином, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, а саме: кофту сірого кольору, штани (спецодяг) чорного кольору, черевики коричневого (рудого) кольору, кофта спортивну чорного кольору, які були вилучені 26.04.2022 в ході огляду та ухвалою суду передані на відповідальне зберігання - залишити у користуванні ОСОБА_4 . Крім того, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 26264,54 грн.

З метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою до набрання вироком законної сили у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 попереднє ув`язнення з 26 квітня 2022 року по 30 травня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 26 квітня 2022 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 100000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Речові докази, а саме: кофту сірого кольору, штани (спецодяг) чорного кольору, черевики коричневого (рудого) кольору, кофта спортивну чорного кольору, які були вилучені 26.04.2022 в ході огляду та ухвалою суду передані на відповідальне зберігання - залишити у користуванні ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальних провадженнях у загальній сумі 26264,54 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1