Справа № 502/1203/23
УХВАЛА

28 червня 2023 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

власників (володільців) майна: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника третіх осіб щодо майна яких вирішується питання про арешт - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання

дізнавача СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8

погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3

про арешт тимчасово вилученого майна

В С Т А Н О В И В :

З наданих в судовому засіданні в обґрунтування вказаного клопотання пояснень прокурора та доданих до клопотання документів встановлено, що 23.06.2023 р. о 14:40 до відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від інспектора Управління авіації та поліції на воді ОСОБА_9 про те, що 23.06.2023 р. під час проведення профілактичного рейду поблизу затоки Заводнінське, Ізмаїльського району Одеської області на р. Дунай на території Дунайського біосферного заповідника було виявлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували біля дерев`яного риболовного човна ЯОД 0807, в якому знаходились мокрі заборонені знаряддя лову риби та поряд також знаходились безліч розкиданих заборонених риболовних сіток. Неподалік від риболовного судна у садку, при його піднятті було виявлено рибу в кількості 2 одиниць.

За даним фактом СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 23.06.2023 р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Під час проведення огляду місця події, який проводився з призупиненням у період часу з 21:10 до 22:00 23.06.2023 р. та з 06:00 по 16:20 24.06.2023 р. на відкритій території земельної ділянки, що розташована за координатами 4514 36.4 № 29 42 3 Е та з 15:45 по 20:51 25.06.2023 р. на пірсі за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: дерев`яний човен з бортовим реєстраційним номером НОМЕР_1 з навісим двигуном «Ямаха» F20 SMN S 1023880, в якому знаходились мокрі та вологі сітки, а саме: - мішок № 101 в якому знаходились рибацькі сітки вагою 16,5 кг; - мішок № 102 в якому знаходились рибацькі сітки вагою 17 кг; - мішок № 103 в якому знаходились рибацькі сітки вагою 17 кг; - мішок № 104 в якому знаходились рибацькі сітки вагою 17 кг; мішок № 105 в якому знаходились рибацькі сітки вагою 16,5 кг; - мішок № 106 в якому знаходились рибацькі сітки вагою 65,5 кг; - мішок № 107 в якому знаходились рибацькі сітки вагою 141 кг; мішок № 6 в якому знаходилось 2 рибини довжиною 35 та 65 см; - мішок № 7 в якому знаходились рибацький садок, в якому перебували 2 рибини.

За результатами проведення зважування встановлено, що загальна вага мокрих сіток складає 290,5 кг.

В подальшому постановою дізнавача вищевказане вилучене майно було визнане речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з наведеного, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і використовувалось як предмети та засоби вчинення вказаного кримінального правопорушенню пов`язаного з незаконним виловом риби в спеціально охоронюваній зоні Дунайського біосферного заповідника, дізнавач у клопотанні та прокурор в судовому засіданні просили слідчого суддю накласти арешт на тимчасово вилучене майно і заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є фізичною особою-підприємцем, який на підставі відповідного дозволу та договору на право спеціального використання водних біоресурсів здійснює підприємницьку діяльність з вилову водних біоресурсів у р. Дунай за допомогою належних йому плавзасобів та сіток. Йому стало відомо, що співробітниками поліції з місця зберігання на о. Кубану було вилучено належні йому засоби лову, які зберігались у закритих приміщеннях. Вказані знаряддя лову не використовувались починаючи з 24.02.2022 р. та не мають відношення до відповідного кримінального провадження у зв`язку з чим він просив відмовити у задоволенні клопотання.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 23.06.2023 р. близько 10:00 він разом з ОСОБА_6 займався ремонтом дерев`яного рибальського човна, який був розміщений на березі та в процесі чого до них підійшли співробітники поліції, які обмежили їх у пересуванні та стали проводити огляд території, зокрема будинків, у яких зберігались рибальські снасті та особисті речі рибалок. В процесі цього вони вилучили з будівель мішки зі знаряддями лову після чого близько 21:00 на катері прикордонної служби їх доставили спочатку у м. Вилкове, а потім у відділення поліції в м. Кілія, де відібрали пояснення. Відповідаючи на питання пояснив, що біля човна ЯОД 0807 вони не перебували і жодних сіток по території розкидано не було та всі сітки співробітники поліції вилучили з будівель. Так само ніякої риби при них виявлено не було і звідки в подальшому співробітники поліції вилучили 2 рибини їм невдіомо. Всі дії поліцейських фіксувались ними на бодікамери.

Аналогічні пояснення надав в судовому засіданні ОСОБА_6 , який додатково зазначив, що добровільної згоди від них на поїздку в м. Кілія ніхто не отримував та вони перебували у відділенні поліції до 8-ї години ранку наступного дня.

Представник третіх осіб щодо майна яких вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема, послався на те, що фактично співробітниками поліції було проведено обшук приміщень та човна власників вилученого майна за відсутності дозволу власників та відсутності відповідної ухвали слідчого судді. Враховуючи порушення вимог КПК України при вилученні майна просив відмовити у задоволенні клопотання дізнавача.

Заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, дослідивши додані матеріали та проаналізувавши відповідні положення законодавства, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим, серед іншого, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Як зазначено в ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Згідно з ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

А згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В своєму клопотанні дізнавач зазначає в якості підстави накладення арешту на вилучене в ході огляду майно те, що воно використовувалось як предмети і засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Диспозиція ч.1 ст. 249 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

З доданого до клопотання дізнавача витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що підставою для внесення відповідних відомостей з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 249 КК України стало повідомлення старшого інспектора управління авіації та поліції на воді НПУ про те, що 23.06.2023 р. було виявлено осіб, які перебували поблизу дерев`яного риболовного човна ЯОД 0807 з забороненими знаряддями лову.

Як зазначено в ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Разом з тим, ні до клопотання, ні під час його розгляду не надано доказів існування обставини перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 біля човна з бортовим номером 0807 в якому були за твердженням дізнавача мокрі сітки, оскільки з доданих до клопотання протоколів допиту дізнавачем в якості свідків відповідних співробітників поліції, які вилучали сітки, зазначено, що відповідний човен було виявлено за будинком в якому перебували вищевказані особи, а не поряд з ними.

Отже, вказана обставина є недоведеною під час розгляду даного клопотання.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на положення ч.2 ст.237 КПК України, відповідно до яких огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Під іншим володінням особи, згідно з ч.2 ст.233 КПК України, розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.2 ст.234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У виняткових випадках, відповідно до ч.3 ст.233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Однак, з матеріалів клопотання, зокрема протоколів допиту поліцейських в якості свідків, вбачається, що всупереч вищевказаним положенням кримінального процесуального закону, вилучення сіток, плавзасобу та іншого майна здійснювалось без ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення огляду/обшуку, зокрема з посиланням на те, що частина будинків та комірок мали вільний доступ. Крім того встановлено, що до клопотання не долучено ухвали слідчого судді про легалізацію такого огляду. Окрім того, матеріали не містять письмового дозволу на проведення огляду вказаних човнів особи, яка ними володіє, як це передбачено вимогами ч. 1 ст. 233 КПК.

Зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про здійснення співробітниками поліції слідчих дій із порушенням вимог ч.2 ст.234, ч.3 ст.233 КПК України.

З врахуванням викладеного доводи про те, що вказане в клопотанні майно є речовим доказом, тобто об`єктами, засобами та предметами вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст.98 КПК України, є передчасними, необґрунтованими та спростовуються дослідженими матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про те, що матеріали додані до клопотання про накладення арешту на майно, не містять доказів про те, що вилучене в ході огляду місця події майно є об`єктом, предметом кримінального правопорушення, знаряддям кримінально караного діяння, та відповідно є речовими доказами у кримінальному провадженні.

За таких підстав посилання в клопотанні на те, що вилучене під час огляду місця події майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, є безпідставними, оскільки до клопотання не долучено доказів, які свідчать про існування факту скоєння кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

За таких обставин, ініціювання дізнавачем питання про накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події майно, право власності на яке належить особам та не скасоване у передбаченому законом порядку, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Враховуючи відповідні обставини, приймаючи до уваги закріплений у ст. 16 КПК України принцип недоторканості права власності, беручи крім вищенаведених положень до уваги також ту обставину, що в ході розгляду клопотання слідчому судді не надано доказів, що вилучені предмети відносяться до тих, які вилучені законом з обігу, виконуючи повноваження слідчого судді зі здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, приходжу до висновку, що у даному кримінальному провадженні не доведено достатніх підстав для накладення арешту на вилучене в ході огляду майно, у зв`язку з чим клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2,7-9, 16, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручити дізнавачу, прокурору, а також особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1