ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/468/19 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/770/23 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.187 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого та прокурора на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 05 04 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.07.2015 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки, 28.07.2017 звільнений на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20.07.2017 умовно-достроково на не відбутий термін 8 місяців 30 днів, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили застосовано у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту із зали суду та вирішено рахувати строк відбуття покарання з цього часу.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст. 100, 126 КПК України.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 22 жовтня 2018 року у вечірній час в смт Слобожанське Чугуївського (кол. Зміївського) району Харківської області ОСОБА_7 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебували в гостях у ОСОБА_10 в квартирі АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої. Близько 19:20 години особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, пішла з вказаної квартири, а близько 19:30 години вийшов і ОСОБА_7 . В цей час у них виник спільний умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_7 з невстановленою особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою групою осіб, наздогнали ОСОБА_9 , який проходив поблизу багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 та, підбігши до нього, з-за спини нанесли один удар невизначеним предметом в область потиличної частини голови, а коли ОСОБА_9 від отриманого удару впав на землю, нанесли кожен не менше як по два удари ногами по різним частинам тіла ОСОБА_9 , чим спричинили йому: легкі тілесні ушкодження у вигляді ділянки травматичного набряку м`яких тканин в потиличній області, в поперековій області справа, на тильній поверхні лівої кисті, на долонній поверхні правої кисті, синець на передній поверхні лівого стегна; легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я у вигляді забитих ран на слизовій оболонці верхньої губи праворуч та ліворуч.

Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_9 втратив свідомість, а ОСОБА_7 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, скориставшись цим, заволоділи належними ОСОБА_9 мобільним телефоном "Lenovo A 916", б/в, вартістю 1 327 грн 50 коп., гаманцем, в якому знаходилися гроші в сумі 100 грн 00 коп. та банківська картка ПАТ "Креді Агріколь Банк" № НОМЕР_1 , з використанням якої 23 жовтня 2018 року в крамниці "Калинка", яка розташована по вул. Сергія Закори, 27, в смт Слобожанське Чугуївського (кол. Зміївського) району Харківської області, та в крамниці "Колосок", яка розташована по вул. Сергія Закори, 38, в смт Слобожанське Чугуївського (кол. Зміївського) району Харківської області, здійснили безготівковий розрахунок за придбані товари на загальну суму 194 грн 05 коп., чим спричинили ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказані суми.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з тим рішення суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити кримінальну справу та звільнити його з-під варти на підставі відсутності доказів.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений посилається на відсутність доказів обґрунтування показів потерпілого та свідків. Вказує, що свідки і потерпілий його жодного разу не бачили, про що повідомили в суді, зниклих у потерпілого речей, у нього не вилучали, оскільки їх вилучили у ОСОБА_11 . Вказав, що він зі своєю дружиною ОСОБА_12 вийшли з під`їзду, він взяв куртку у ОСОБА_11 і пішов, а потерпілий вже сидів на лавці і його обличчя вже було побите, біля нього стояв ОСОБА_11 та підходив свідок ОСОБА_13 . Коли вони з дружиною повернулись до під`їзду, вже нікого не було. Вони піднялись до ОСОБА_14 , де він віддав куртку ОСОБА_11 , після чого з дружиною пішли додому.

На вказаний вирок була подана також апеляційна скарга прокурором, який до початку апеляційного розгляду відмовився від неї, надавши письмову заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора з приводу апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначивши йому покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив, що 22.10.2018 року, він разом з друзями, серед яких були ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , вживав алкогольні напої. Коли вони розійшлися, увечері він знаходився поблизу магазину "Перший", було темно. Там він отримав удар в потиличну частину голови, від чого впав та знепритомнів. Через деякий час він отямився на лавці, біля нього стояли невідомі чоловіки та наносили удари по голові, хтось з них вимагав кошти, на що він відмовив та знову знепритомнів. Потім він отямився вже в кущах, у нього були викрадені мобільний телефон Леново та гаманець з грошима, близько 100 грн, і банківськими картками, з однієї потім було знято приблизно 200 грн. Наступного дня він звернувся до поліції, в банку заблокував картку. У відділі поліції він зустрівся з ОСОБА_17 , який повернув телефон. Осіб, які спричиняли тілесні ушкодження, він не бачив, але впевнений, що злочин вчинили ОСОБА_17 та ОСОБА_7 . Він бачив ОСОБА_17 , який сказав, що знайшов телефон та говорив йому, щоб він забрав телефон і нікуди не звертався. Також, спочатку ОСОБА_17 і не заперечував факт спричинення тілесних ушкоджень. Потерпілий впевнений, що сам ОСОБА_17 не міг спричинити тілесні ушкодження, оскільки він чув декілька голосів. Зі слів ОСОБА_16 він зрозумів, що тілесні ушкодження йому спричиняли саме ОСОБА_17 та ОСОБА_7 .

При цьому жодних сумнівів у правдивості показань потерпілого у суду не виникає. Оскільки, зокрема, проаналізувавши матеріали кримінального провадження судом встановлено, що показання та пояснення потерпілого, починаючи з повідомлення про злочин, були послідовними, логічними, незмінними та такими, які не дають можливості їх неоднозначного тлумачення. Пояснення потерпілого повністю узгоджуються між собою в деталях щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення злочину та особи, яка його вчинила.

Такі показання потерпілого в цілому узгоджуються з показаннями свідків, зокрема, з показанням свідка ОСОБА_16 , який зазначав, що вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_15 . Того ж дня, після того як вони розійшлись, він вийшов до магазину та побачив ОСОБА_9 зі слідами побиття на обличчі. Той сидів на лавці, а біля нього він побачив трьох чоловіків, був якийсь шум. Потім хлопці розвернулися й пішли. ОСОБА_9 сказав, що поїде додому та поїхав на велосипеді в бік с. Лиман. Після чого він зателефонував ОСОБА_15 та все це розповів.

Вказані показання є послідовними та узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме висновком судово-медичної експертизи №12-14/140-Зм/18 від 26.11.2018, згідно якої у потерпілого ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: ділянка травматичного набряку м`яких тканин в потиличній області, в поперековій області справа, на тильній поверхні лівої кисті, на долонній поверхні правої кисті, синець на передній поверхні лівого стегна, забиті рани на слизовій оболонці верхньої губи праворуч та ліворуч. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, можливо, в результаті завдання ударів руками і взутими ногами нападаючих, і могли бути отримані в строк і при обставинах, зазначених вище, тобто 22.10.2018 під час нападу з метою заволодіння його майном. По ступеню тяжкості ділянка травматичного набряку м`яких тканин в потиличній області, в поперековій області справа, на тильній поверхні лівої кисті, на долонній поверхні правої кисті, синець на передній поверхні лівого стегна, як в сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень. По ступеню тяжкості забиті рани на слизовій оболонці верхньої губи праворуч та ліворуч, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зібрані у справі докази, в сукупності вказують на винуватість обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Як випливає зі змісту ст.187 КК України, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного складу злочину є заподіяння особі, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроза застосування такого насильства.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

Так, до фізичного насильства, що є ознакою розбою, також належить насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілого. При цьому оцінка небезпечності насильства проводиться з урахуванням дійсності, реальності й характеру можливого насильства, коли така загроза не викликає сумніву щодо небезпечності дій винної особи.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні розбійного нападу, крім вищезазначеного, також підтверджується подальшим виявленням, належного потерпілому, мобільного телефону у ОСОБА_17 , а також придбання наступного дня ними разом зі свідком ОСОБА_10 продуктів у крамниці за кошти з картки, яка цим особам не належала, що самим обвинуваченим не заперечувалися. При цьому слід врахувати, що потерпілий підтвердив, що не губив належного йому майна, а мобільним телефоном та гаманцем з грошима і банківськими картками заволоділи особи, що вчинили на нього напад.

У своїй сукупності, наведені вище показання обвинуваченого, потерпілого, свідків та висновки судово-медичної експертизи та інші досліджені судом письмові докази, свідчать про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу на потерпілого за обставин, викладених у вироку.

А тому, така процесуальна позиція обвинуваченого, свідчить про його намір уникнути кримінальної відповідальності і спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, отриманими з різних джерел, в тому числі шляхом допиту в судовому засіданні потерпілого та свідків. Судом в мотивувальній частині вироку наведено вмотивовані висновки, щодо оцінки всіх досліджених доказів, в тому числі показань обвинуваченого про фактичні обставини події.

Отже версія та доводи обвинуваченого про незгоду відсутність достовірних доказів на підтвердження його вини та невідповідність висновків фактичним обставинам справи мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та версію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав в повному обсязі, проаналізував та дослідив весь необхідний об`єм доказів, та слушно дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду, що призначене покарання у вказаному розмірі з його реальним відбуванням, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, ролі обвинуваченого у його вчиненні, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді даного провадження колегією суддів не встановлено, та інших переконливих доводів апеляційних скарг, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставою для скасування вироку, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційних скарг не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого, залишити без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 05 04 2023 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4