ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/235/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту і задоволено клопотання старшого слідчого та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хоростків, Гусятинського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працюючого на посаді директора ТОВ «Експрес-Капітал», на утримані перебувають непрацездатні батьки, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 00 год 00 хв 28 жовтня 2023 року.

Одночасно визначено підозрюваноу заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. та у разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,4,8 ч.5 ст.194 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000021 від 24.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, під час дії воєнного стану в Україні, 24 липня 2023 року, точного часу та місця органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 при розмові з громадянином ОСОБА_9 дізнався про те, що останній в порушення вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану» має намір виїхати за межі України на тимчасові роботи. В цей час в ОСОБА_8 , який достовірно знав про встановлені на період дії воєнного стану правила перетину державного кордону України, виник злочинний умисел, направлений на організацію в незаконному переправленні ОСОБА_9 через державний кордон України. Тоді ж ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про те, що за організацію перетину державного кордону під час дії на території України воєнного стану, останнім необхідно надати йому грошові кошти в сумі 7000 Євро.

Надалі ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір 01.08.2023 року близько 14:00 год, перебуваючи в салоні автомобіля марки «Audi Q5» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поблизу АЗС «ВОГ» в м. Заліщики Тернопільської області, діючи з прямим умислом, переслідуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на особисте збагачення, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 7000 доларів США (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ станом на 01.08.2023 року становить 282 269,80 гривень), як вигоду за організацію незаконного перетину ОСОБА_9 через державний кордон.

В подальшому, цього ж дня, із залученням ОСОБА_8 невстановлених досудовим розслідуванням осіб та громадянки ОСОБА_10 близько 21 год, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено громадянин ОСОБА_9 на автомобілі «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 через міжнародний пункт пропуску «Порубне - Сірет», що знаходиться за адресою: с. Тереблече, вул. Головна, 2К Глибоцького району, Чернівецької області, перетнув державний кордон України.

30 серпня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.09.2023 року та постановити нову, відповідно до якої застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби та покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

не залишати місце свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 год 00 хв до 06 год 00 хв наступної доби;

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду із встановленою періодичністю;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Звертає увагу, що слідчим у клопотанні, а слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не доведено належними та допустимими доказами, які б в розрізі критерію «поза розумним сумнівом» підтверджували, що ОСОБА_8 має на меті умисно переховуватись від органів досудового розслідування.

Зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі встановлює стійкі соціальні зв`язки ОСОБА_8 , які об`єктивно свідчать, що останній не має на меті будь-яким чином переховуватись від органів досудового розслідування та факт утримання непрацездатних батьків пенсійного віку, підтверджує вказані слова.

Наголошує на тому, що ОСОБА_8 розуміє, що наявність врученої йому підозри не є остаточним вироком про притягнення його до кримінальної відповідальності, але ніяк на даному етапі не доводить вчинення ним кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, оскільки останній не вважає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Апелянт посилається на те, що слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області не навів, а суд першої інстанції не встановив ризик знищення чи спотворення будь-яких речей чи документів і у клопотанні не наведено, що саме може бути знищено, сховано або спотворено його підзахисним.

Вказує, що аналіз ризику незаконного впливу на осіб, на думку захисту, повинно бути безпосередньо чи опосередковано підтверджено належними доказами, у тому числі показами осіб (потерпілим, свідком, іншим підозрюваним, обвинуваченим, експертом, спеціалістом), які доводять незаконний вплив особи, що здійснюється безпосередньо або через довірених осіб, яких до клопотання долучено не було.

Вважає, що слідчим суддею не доведено ризики того, що підозрюваний буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Вважає, що суд першої інстанції, в порушення ч.1 ст.196 КПК України не навів обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах підозрюваного ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та оголошеними в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, слідчий суддя належним чином вмотивував своє рішення про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтував наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя також врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, не одружений, на обліках в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, на утриманні перебувають непрацездатні батьки, має вищу освітою, займає посаду директора товариства, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про стійкі його соціальні зв`язки, взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів суспільства, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок суду про неможливість застосувати до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу - є вірним.

Окрім того, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, врахувавши обставини правопорушення, вік підозрюваного, його майновий та сімейний стан, те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, правомірно визначив йому альтернативний запобіжний захід у виді застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який достатньою мірою, у разі внесення застави, гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо посилання захисника на необґрунтованість підозри, то відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

За таких обставин, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України, є обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді