ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 673/286/22

Провадження № 11-кп/4820/548/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2022 року за № 0000039 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за його апеляційною скаргою на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, директора БО «Міжнародний благодійний фонд «МІД-ГАРД», неодруженого, який має на утримані дитину, 2012 року народження, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 16 лютого 2022 року у вечірній час ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу залізничного вокзалу у м. Деражня по вул. Майдан Привокзальний, 15 Хмельницького району Хмельницької області, під час словесного конфлікту прийняв рішення про спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Тоді ж, близько 21 год. 50 хв. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, за допомогою кулаків обох рук, почергово наніс два удари в ділянку правого та лівого ока ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_6 потягнув ОСОБА_9 за руку, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав лівим боком до землі.

Внаслідок вказаних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді подряпин шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, крововиливів під оболонки лівого та правого ока, підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повіки правого ока, передньої поверхні правого колінного суглобу, плечового поясу зліва, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Зазначеними умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Непогоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просив його скасувати, кримінальне провадження № 0000039 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого злочину, тобто за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирок вважає незаконним та необґрунтованим.

Свої вимоги аргументує тим, що стороною обвинувачення не доведено існування умислу в його діях на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, тобто суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Вказує, що саме потерпілий був ініціатором конфлікту. Жодних активних дій у відповідь на його побиття потерпілим він не вчиняв, ударів йому не наносив.

Суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , який був єдиним очевидцем події про те, що саме потерпілий розпочав конфлікт, обізвавши його «зеком», а потім, схопивши його за шарф, вдарив в обличчя та розбив окуляри.

Також не враховано і показання свідка ОСОБА_11 , який підтвердив відсутність умислу в його діях на вчинення даного кримінального правопорушення.

Показання потерпілого вважає непослідовними та нелогічними, такими, що не узгоджуються із наявними у справі доказами. Останній постійно змінював свої показання про те, хто саме наносив йому тілесні ушкодження, а також вказував, що обвинувачений вимагав від нього кошти, чого не було.

Суд не надав оцінки та залишив поза увагою лист КНП «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги» від 11.05.2022 року № 505 зі змісту якого вбачається, що працівники поліції на прохання ОСОБА_9 викликали йому карету швидкої допомоги ще до того часу, коли він отримав тілесні ушкодження.

Також, не погоджується із розміром моральної школи, яку суд стягнув із нього на користь потерпілого, оскільки такий розмір вважає непідтвердженим, необгрунтованим та завищеним. У матеріалах справи відсутні докази про те, що потерпілий перебував на лікуванні та документ, який би підтверджував розмір витрат на придбання ним ліків.

Крім того, посилається на порушення принципу змагальності під час розгляду цивільного позову, оскільки головуюча суддя безпідставно знімала питання, які захисник ставив потерпілому щодо заявленого ним позову.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілого, які заперечили проти її задоволення, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону; істотних порушень закону, які б слугували підставою скасування рішення суду першої інстанції не допущено, а висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав.

Показав, що 16 лютого 2022 року близько 21 год. 40 хв. разом із ОСОБА_10 під`їхав на територію, що поруч із залізничним вокзалом у м. Деражня. В подальшому між ним та потерпілим виник словесний конфлікт, під час якого між ними відбувалась сутичка, умисних тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, а лише відштовхував його від себе. Підтвердив, що ОСОБА_9 падав, лежав на землі, а він схопив його за ноги.

Отже, обвинувачений підтвердив час та місце вчинення кримінального правопорушення та наявність конфлікту між ним та потерпілим, однак виклав свою версію подій.

Європейський суд з прав людини у п. 43 свого рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» зазначив, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а отже при оцінці доказів слід керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Незалежно від того, що ОСОБА_6 не визнав своєї винуватості у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується сукупністю суб`єктивних та об`єктивних доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.

Так, потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що у зазначений в обвинувальному акті час та місці до нього підійшли обвинувачений та ОСОБА_10 та вимагали пояснень щодо місця стоянки його транспортного засобу та обов`язку здійснювати плату на їх користь за провадження діяльності по перевезенню пасажирів. Після цього, ОСОБА_6 правою рукою наніс йому удар в ділянку лівого ока, а потім ще один удар в голову. З метою уникнення наступних ударів, заблокував обличчя власними руками, внаслідок чого обвинуваченого відкинуло назад з подальшим падінням його окулярів. Він відійшов та зателефонував до поліції. ОСОБА_6 знову підійшов до нього та намагався нанести удари в голову та по тулубу. В цей час, він схопив обвинуваченого за руку, і вони разом упали на землю. ОСОБА_6 , схопивши його за ноги, тягнув по асфальту до приїзду працівників поліції.

Показав, що конфлікт був розпочатий безпосередньо за ініціативи обвинуваченого, який прибув туди з цією метою. В ході вказаного конфлікту зазнав принижень, тривалий час перебував у пригніченому стані.

Такі показання потерпілого повністю узгоджуються із дослідженими місцевим судом об`єктивними доказами.

Зокрема, даними відеозапису з камер спостереження, встановлених за адресою вул. Майдан Привокзальний, 9/1, м. Деражня магазин «Поліна» на DVD-R диску, якими підтверджується, що на території біля залізничного вокзалу м. Деражня, де розміщуються транспортні засоби, в тому числі із розпізнавальним знаком служби таксі, ходить чоловік, яким є ОСОБА_9 . О 21:43:03 год. на територію під`їхав автомобіль. О 21:43:52 год. з переднього пасажирського сидіння вийшов чоловік, яким є ОСОБА_10 , та попрямував до ОСОБА_9 , який знаходився ліворуч від нього. О 21:44:03 год. з водійського місця вказаного автомобіля вийшов чоловік, , яким є ОСОБА_6 , та прослідував у напрямку до ОСОБА_9 . О 21:44:35 год. ОСОБА_9 відходить ближче до правого рогу приміщення залізничного вокзалу, за ним слідує ОСОБА_6 . В період з 21:45:13 та 21:45:26 год. останній наносить удари ОСОБА_9 , який відходить назад на привокзальну площу, де о 21:47:01 год. користується мобільним телефоном (фідеофайл№1).

З 21:50:30 по 21:50:35 год. ОСОБА_6 наносить декілька ударів ногами по нижніх кінцівках ОСОБА_9 (відеофайл №2).

О 21:54:52 та 21:54:54 год. ОСОБА_6 ногами знову почергово наніс йому два удари в нижню частину тіла. ОСОБА_9 відходить. Починаючи з 21:55:15 год. ОСОБА_6 переслідує його та, йдучи на нього, о 21:55:28 год. знову наносить близько трьох ударів в голову ОСОБА_9 , який відштовхує ОСОБА_6 . Останній падає та піднімаючись, ОСОБА_9 хватає його за верхній одяг, а в той час ОСОБА_6 руками чіпляється за одяг ОСОБА_9 , який не втримавшись, падає та одразу піднімається, а ОСОБА_6 продовжує наступати. При цьому, ОСОБА_9 , тікаючи назад, повторно падає, та коли перебуває в лежачому положенні на спині, ОСОБА_6 , тримаючи його за ноги, тягне по дорожньому покриттю. О 21:55:52 год. до місця події приїжджає автомобіль поліції та припиняється бійка (відеофайл №3).

Отже, із наведеного вбачається, що обвинувачений розпочав бійку та, наступаючи, наносив удари потерпілому.

Показання потерпілого ОСОБА_9 щодо механізму нанесення йому тілесних ушкоджень та порядку їх спричинення узгоджуються із даними протоколу проведення слідчого експерименту за його участі від 23.02.2022 року із фототаблицею, якими підтверджується, що ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока та один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока. Після цього, між ними відбулася штовханина, в ході якої ОСОБА_12 схопив його за руку, внаслідок чого, втративши рівновагу впав лівим боком на землю. В подальшому ОСОБА_6 схопив його за ноги та тягнув. Бійка була припинена після приїзду працівників поліції (Т. 1, а.с. 81-88).

Наявність та локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_9 підтверджуються також відомостями із висновку судово-медичної експертизи № 78 від 18.02.2022 року, з яких вбачається, що у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді подряпин шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, крововиливів під оболонки лівого та правого ока, підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повіки правого ока, передньої поверхні правого колінного суглобу, плечового поясу зліва, що могли утворитися від щонайменше 5-ти разової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають 24-36 годинному терміну утворення до моменту проведення судово-медичної експертизи, яка була розпочата 18.02.2022 року об 11 годині 20 хвилин, та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки (Т. 1, а.с. 74-75).

За даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 79 від 18.02.2022 року не виключається можливість утворення виявлених на тілі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень при обставинах вказаних ним при проведенні первинної судово-медичної експертизи, тобто під час бійки із обвинуваченим (Т.1, а.с. 77).

Тілесні ушкодження у вигляді подряпин шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, крововиливів під оболонки лівого та правого ока, підшкірних крововиливів верхньої та нижньої повіки правого ока, передньої поверхні правого колінного суглобу, плечового поясу зліва могли утворитися і в строк та за обставин, що вказані потерпілим 23.02.2022 року під час проведення за його участі слідчого експерименту, а саме 16.02.2022 року, при цьому підшкірний крововилив верхньої та нижньої повік правого ока з крововиливом під оболонки правого ока міг утворитися і від удару кулаком сторонньої особи, крововилив під оболонки лівого ока теж міг утворитися і від удару кулаком сторонньої особи, підшкірний крововилив плечового поясу зліва та подряпина шкіри передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки могли утворитися і при падінні потерпілого на землю на лівий бік, що підтверджується даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 90 в період з 25.03.2022 року по 28.03.2022 року (Т. 1, а.с. 91-92).

Отже, характер, механізм та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілого, повністю узгоджуються із його поясненнями, наданими місцевому суду, та відповідають обставинам, встановленим місцевим судом, а саме: отримання таких в ході бійки із обвинуваченим .

Разом з тим, винуватість ОСОБА_6 підтверджується й іншими наявними у матеріалах справи доказами, зокрема: даними рапорту інспектора-чергового ЧЧСПД № 1 ВП № 3 ОСОБА_13 про отримання заяви від ОСОБА_9 та її реєстрацію в ЄО за № 406 від 16.02.2022 року, заяви ОСОБА_9 від 17.02.2022 року про нанесення йому 16.02.2022 року близько 21 год. 30 хв. на Майдані Привокзальному м. Деражня, в районі залізничного вокзалу ОСОБА_14 тілесних ушкоджень (Т. 1, а.с. 55, 57).

Врахувавши наведені докази, місцевий суд «поза розумним сумнівом» прийшов до правильного висновку про нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Беручи до уваги усе вищевикладене, апеляційний суд вважає, що усім доказам в кримінальному провадженні у їх сукупності суд першої інстанції дав належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у нанесенні ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень. Дії обвинуваченої суд кваліфікував правильно за ч. 1 ст. 125 КК України. З такою кваліфікацією дій обвинуваченого погоджується апеляційний суд.

Доводи сторони захисту про те, що саме потерпілий був ініціатором конфлікту, в діях обвинуваченого відсутній умисел на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, останній не наносив ударів потерпілому, не заслуговують на увагу суду та спростовуються зібраними у справі доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого, наданими місцевому суду, про те, що конфлікт був розпочатий безпосередньо за ініціативи обвинуваченого, який прибув туди з цією метою.

ОСОБА_9 підтвердив, що до нього підійшло двоє чоловіків, один з яких був ОСОБА_6 , який і розпочав з ним словесний конфлікт, після чого наніс йому удари в ділянку ока та в голову. В подальшому, схопивши його за ноги, тягнув по дорожному покриттю. В ході бійки він лише відходив та захищався, закриваючи обличчя руками.

Такі показання потерпілого повністю узгоджуються із даним відеозапису з камер спостереження, якими підтверджується, що на територію біля залізничного вокзалу м. Деражня, під`їхав автомобіль, з водійського сидіння якого вийшов ОСОБА_6 та попрямував одразу до ОСОБА_9 (21:44:03). Між ними виникла сутичка, в ході якої обвинувачений наносив удари потерпілому, натомість ОСОБА_9 відходив назад (21:45:13 та 21:45:26).

В подальшому, ОСОБА_6 знову наніс декілька ударів ногами по нижніх кінцівках ОСОБА_9 , який знову відходив назад (21:50:30 по 21:50:35) (21:54:52 та 21:54:54).

ОСОБА_6 , наздогнав ОСОБА_9 та продовжив наносити йому удари, нанісши близько трьох ударів в голову. Внаслідок цього він упав на землю (21:55:28)

ОСОБА_6 продовжуючи наступати, взяв ОСОБА_9 за ноги, коли той перебував у горизонтальному положенні на землі, та тягнув його по дорожньому покриттю (21:55:50).

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений не заперечив вчинення ним активних дій щодо потерпілого за вказаних обставин.

Отже, із наведеного вбачається, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_6 , який прибув на територію біля залізничного вокзалу м. Деражня та попрямував одразу до ОСОБА_9 з метою влаштувати із ним конфлікт, а в подальшому, наступаючи, умисно спричинив йому тілесні ушкодження.

Твердження про те, що показання потерпілого є непослідовними та нелогічними, не узгоджуються з іншими доказами, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі показання є послідовними, достовірним, повністю узгоджуються із дослідженими судом доказами, зокрема даними: відеозапису події, протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_9 , висновків судово-медичних експертиз щодо характеру та локалізації тілесних ушкоджень.

А тому, суд обґрунтовано поклав як показання потерпілого в основу доведеності вини обвинуваченого, так і інші об`єктивні докази у провадженні.

Доводи про те, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , який був очевидцем події, та ОСОБА_11 , на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, у судовому засіданні місцевого суду за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_10 , який показав, що саме ОСОБА_9 наносив удари обвинуваченому.

Однак, такі його покази не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються іншими належними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 , відеозаписами із камер зовнішнього спостереження.

Надаючи оцінку показанням означеного свідка, суд правильно врахував, що такий перебуває у дружніх відносинах із обвинуваченим ОСОБА_6 та спільно з останнім 16.02.2022 року прибув до місця вчинення кримінального правопорушення та був очевидцем даної події. Крім того, покази цього свідка є суперечливими.

Що стосується показань свідка ОСОБА_11 , то місцевий суд прийшов до правильного висновку, що такий доказ є неналежним, оскільки останній не був очевидцем події, жодним чином не спростував та не підтвердив факт нанесення ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Що стосується відповіді т.в.о. директора КНП «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги» від 11.05.2022 року № 505, наданої на запит захисника, зі змісту якої вбачається, що виклик бригади швидкої допомоги до ОСОБА_9 надійшов о 21 годині 54 хвилини 16.02.2022 року, то така жодним чином не підтверджує та не спростовує факту вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому в в розумінні ст. 85 КПК України не може бути взята судом до уваги (Т. 2, а.с.55).

Доводи обвинуваченого про те, що розмір моральної шкоди, яку суд стягнув з нього на користь потерпілого, є завищеним не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, проявилась у фізичному болю, стражданнях, душевних стражданнях, моральних переживаннях та порушенні нормальних життєвих зв`язків у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, тобто через спричинені їй тілесні ушкодження.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлено, що ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 умисне легке тілесне ушкодження.

Визначаючи розмір моральної шкоди, місцевий суд врахував, що обвинувачений вчинив злочин, яким посягнув на здоров`я потерпілого, завдавши йому тілесних ушкоджень. Внаслідок його дій на обличчі та тілі потерпілого були видимі ушкодження у вигляді крововиливів, подряпин. Очевидно, що останній переніс фізичний біль, незручності і душевні страждання, що також змінило його звичний спосіб життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпілий змушений був проходити медичне обстеження, переживав за своє здоров`я, не міг вести повноцінний спосіб життя, відчував дискомфорт і незручності, через що вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, понесених потерпілим фізичних, моральних та душевних страждань, суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд правильно стягнув із обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду в сумі 15000 грн.

Колегія суддів вважає, що саме такий розмір моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілого, буде достатньою сатисфакцією.

Твердження обвинуваченого про відсутність доказів на підтвердження того, що потерпілий перебував на лікуванні та розміру витрат на придбання ним ліків, що ставить під сумнів розмір стягнутої місцевим судом з нього на користь потерпілого моральної шкоди, позбавлені правових підстав, оскільки вказані докази враховуються судом лише під час вирішення питання про стягнення матеріальної шкоди.

Що стосується посилання апелянта на порушення судом принципу змагальності під час розгляду цивільного позову, оскільки головуюча суддя знімала питання, які захисник ставив потерпілому щодо заявленого ним позову, що свідчить про упередженість судді, то такі на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, у судовому засіданні місцевого суду захисник ОСОБА_7 заявив відвід головуючій у справі судді ОСОБА_15 , з тих підстав, у тому числі, що остання, на його думку, є упередженою, оскільки вона безпідставно знімала питання захисника, які він ставив потерпілому під час розгляду цивільного позову, чим порушила принцип змагальності (Т. 2, а.с. 24-28).

Ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні такої заяви з підстав недоведеності, що така є упередженою, дії головуючої судді є проявом наданих їй чинним кримінально-процесуальним законодавством України процесуальних прав (Т. 2, а.с. 34).

З таким висновком місцевого суду погоджується апеляційний суд та не вбачає порушень принципу змагальності.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вона не містить доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм закону, які могли б стати підставою для його скасування чи зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2