Справа № 336/7171/19
Провадження № 1-кп/336/92/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002841 від 29.10.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В ході судового розгляду судом були роз`яснені обвинуваченій положення ч.2 ст.285 КПК України, а саме можливість звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України.

Обвинувачена зазначила, що наслідки закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст.49 КК України, їй зрозумілі і просить її звільнити у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані в розпорядження суду матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Ч.1,2 ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

За правилами ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинув строк притягнення особи до кримінальної відповідальності з часу вчинення кримінального правопорушення, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо було заявлено про застосування строків давності.

Як вбачається з п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

У зв`язку з вимогами вказаних законодавчих актів та роз`ясненнями Пленуму ВСУ, судом досліджені матеріали досудового розслідування та матеріали, представлені під час судового розгляду, щодо перевірки наявності тієї обставини, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також, умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку 28.10.2019 р., за який передбачено максимальне покарання у виді виправних робіт на строк до одного року, оголошувалась в розшук ухвалами Шевченкіського районного суду м.Запоріжжя на строк з 19.11.2021 р. по 02.12.2021 р. (13 днів), з 09.12.2021 р. по 18.01.2022 р. ( 1 місяць 9 днів), з 23.09.2022 р. по 05.04.2022 р. (5 місяців 13 днів), загалом 7 місяців 5 днів, розшук обивнуваченої було припинено і ОРСК "Розшук" закрито, інформація про вчинення кримінальних правопорушень в межах строку давності в матеріалах кримінального провадження відсутня. Згідно сформульованого в обвинувальному акті, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, сплинуло більше ніж три роки (з урахуванням того, що ОСОБА_4 знаходилась в розшуку і її було розшукано, враховуючи строк на який судове провадження було зупинено у зв`язку з розшуком обвинуваченої). В даному випадку, диференційований строк, встановлений в п.2 ч.1 ст.49 КК України (3 роки), подовжений на час ухилення від суду (перебування обвинуваченої в розшуку) сплинув раніше, ніж загальний строк, встановлений в ч.2 ст.49 КК України (п`ять років з моменту вчинення кримінального проступку).

Відповідно до висновку щодо застосування норми права викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №735/1121/20 (провадження№ 13-26кс22) вбачається, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню відкримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій у даному кримінальному провадженні не обирався.

У зв`язку з тим, що у кримінальному провадженні вирок не ухвалювався цивільний позов потерпілої підлягає залишенню без розгляду.

В той же час, у випадках закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві її право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 369-372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002841 від 29.10.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку зі звільненням останньої від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз`яснивши їй право звернутися із позовом у порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1