ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2567/23 Справа № 187/1384/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Хутірське Петриківського району Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; освіта середня-спеціальна; не працює; не одружений; раніше не судимий;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уроддженець с. Червонопартизанське Петриківського району Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; громадянин України; освіта середня-спеціальна; не працює; не одружений; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 22.09.1997; РНОКПП НОМЕР_2 ; раніше не судимий;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року ОСОБА_10 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 років обмеження волі;

- за ч. 1 ст.125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 2 років обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_10 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ст. 162 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_11 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 компенсацію за моральну шкоду в розмірі 10000 грн

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 компенсацію за моральну шкоду в розмірі 10000 грн (десять тисяч гривень). В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат по справі.

Як встановлено судом, 11.07.2022, близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, діючи умисно, керуючись мотивами, спрямованими на порушення недоторканності житла, маючи намір на незаконне проникнення до будинку, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, без дозволу власника житла та будь-яких інших законних користувачів даного житла, шляхом відкриття закритих вхідних дверей, незаконно проникли до житлового приміщення будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_12 , чим порушили гарантоване ст. 30 Конституції Україні право на недоторканність житла останнього.

Окрім цього, ОСОБА_10 , близько 21 години 35 хвилин, 11.07.2022, перебуваючи в будинку по АДРЕСА_4 , маючи умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , перебуваючи на відстані витягнутої руки від останнього, кулаком правої руки, наніс два удари в область обличчя ОСОБА_12 , після чого також наніс йому не менше двох ударів предметом схожим на металевий прут в область передпліччя та правої кисті, чим спричинив ОСОБА_12 , легкі тілесні ушкодження у вигляді: синця в області правого ока з переходом на виличну та скроневу ділянку, синці з саднами по правому плечу та передпліччю, поверхневої забійної рани 5-го пальця правої кісті.

Також, продовжуючи свою протиправну поведінку ОСОБА_10 , цього ж дня в тому ж будинку, близько 21 години 37 хвилин, маючи умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних відносин, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 наніс предметом схожим на металевий прут близько п`яти ударів в область голови та нижніх кінцівок, чим спричинив ОСОБА_9 , легкі тілесні ушкодження у вигляді: гематом в правій лобній та потиличній ділянках, садна по лівому коліну, забійній рані лівої ступні.

За умисне порушення недоторканості житла, вчинене за попередньою змовою групою осіб, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України; а за умисне легке тілесне ушкодження, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 162 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду першої інстанції як на доказ на витяг з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 02 серпня 2022 року.

Виключити з вступної частини вироку посилання суду першої інстанції на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме на інформацію про номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 19850428- 00995.

В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що витяг з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 02 серпня 2022 року не є доказом на підтвердження фактів та обставин, які мають доказове значення для даного кримінального провадження, а тому не може бути покладений судом в мотивувальну частину вироку як письмовий доказ. Щодо зазначених судом першої інстанції у вступній частині вироку відомостей про номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 995 відносно ОСОБА_10 , то прокурор вважає, що у відповідності до ч. 2 ст. 374 КПК України ці відомості не мають значення для справи, а тому підлягають виключенню.

Обвинувачений ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі просить винести рішення, яким вирок щодо нього, засудженого до 2 років обмеження волі - змінити та звільнити його від відбування покарання із випробуванням.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_10 зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано те, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий, внаслідок конфлікту обвинувачений отримав легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи. По даному факту сектором дізнання ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000079 від 25 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України за заявою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проте, напротязі довгого часу дізнавачем не проводиться ніяких слідчих дій, та не вирішується питання про притягнення до кримінальної відповідальності особи, діями якої заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Крім того, обвинувачений вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що я ОСОБА_10 самостійно виховує двох малолітніх дітей - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідками та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, які я додаю в копіях. Його колишня дружина ОСОБА_15 від дітей відмовилася, що підтверджується заявою завіреною нотаріусом.

Також, обвинувачений вказує на те, що має діагноз Остеохондроз поперекового та грудного відділу хребта, грижі між хребцевих дисків L3-L4-L5, протрузії міжхребцевих дисків L2-L3-L4-L5-S1, порушення функцій хребта легкого 1 ступеня.

Обвинувачений ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі просить винести рішення, яким змінити вирок щодо ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України та замінити покарання у виді 2 років обмеження волі, на штраф.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_11 , як і обвинувачений ОСОБА_10 , посилається на те, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий, внаслідок даного конфлікту ОСОБА_11 , також отримано тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи, по даному факту перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000079 від 25 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , однак на протязі довгого часу дізнавачем не проводиться ніяких слідчих дій, та не вирішується питання про притягнення до кримінальної відповідальності особи, діями якої заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Окрім цього, обвинувачений вказує на те, що має малолітню доньку - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , хоча і не працевлаштований, але має у власності земельну ділянку площею 4,4335 гектарів, з якої в нього є прибуток.

Також, ОСОБА_11 зазначає що має незадовільний стан здоров`я, а саме, обвинуваченому встановлено діагноз Протрузії дисків L4-L5 до 3,5 мм., з порушення функцій хребта 2 ступеня.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури, подане в порядку ст. 403 КПК України щодо відмови від апеляційної скарги на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України. Проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених прокурор заперечував, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Захисник апеляційні скарги обвинувачених підтримав, додатково зазначив, що ОСОБА_10 станом на сьогодні працевлаштувався на роботу. Проти прийняття відмови прокурора від апеляційної скарги захисник не заперечував.

Обвинувачені свої апеляційні скарги підтримали, просили їх задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти прийняття відмови прокурора від апеляційної скарги обвинувачені не заперечували.

Представник потерпілого та потерпілий проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених заперечували, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін. Проти прийняття відмови прокурора від апеляційної скарги представник потерпілого та потерпілий не заперечували.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Так, положеннями ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За правилами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст. ст. 66, 67 КК України.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Разом з цим, як уже раніше неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2018 (провадження № 51- 5332км18), від 17 січня 2019 року (провадження № 51-2541км18) від 31 січня 2019 року (провадження № 51-5950км18), від 17 жовтня 2019 року (провадження №51-1532км19) та інші) дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі визначені ст. ст. 409, 414 КПК України, які передбачають повноваження суду апеляційної інстанції скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема, коли таке покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості і характер суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх наслідки, а також, ставлення обвинувачених до свої протиправних дій, їх поведінку та характеризуючі дані.

Разом з цим, колегією суддів під час апеляційного розгляду було встановлено наявність правових підстав, які дають можливість застосувати в даному випадку, виходячи із принципу індивідуалізації покарання, до обвинувачених при призначенні покарання положення ст. 75 КК України та призначити їм покарання не пов`язане із його реальним відбуттям.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засуджених без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, судимостей не має, дані кримінальні правопорушення вчинив вперше, які, в свою чергу, відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як кримінальні проступки, тяжких та невідворотних наслідків протиправні дії обвинуваченого не спричинили, має постійне зареєстроване місце проживання, за даними першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на військовому обліку, працевлаштований на посаді менеджера з продажу послуг у ФОП ОСОБА_17 , що підтверджується копією довідки, наданою стороною захисту, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, самостійно утримує двох дітей 2009 та 2011 років народження, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Петриківської селищної ради ДР Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_18 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Також, відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_19 має діагноз Остеохондроз поперекового та грудного відділу хребта, грижі між хребцевих дисків L3-L4-L5, протрузії міжхребцевих дисків L2-L3-L4-L5-S1, порушення функцій хребта легкого 1 ступеня.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання в даному кримінальному провадженні відсутні.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений вказував на те, що ініціатором конфлікту був потерпілий, наразі зареєстровано відносно нього та триває досудове розслідування кримінального провадження №0000079 від 25 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , просив дати покарання не пов`язане із реальною ізоляцією від суспільства, щоб мати змогу надалі працювати, сплачувати податки, тим самим підтримувати економіку країни в умовах воєнного стану, а також, утримувати та виховувати своїх неповнолітніх дітей, забезпечуючи їм належний розвиток та створюючи відповідні прожиткові умови.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_11 , то у відповідності до матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 , також, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, судимостей не має, кримінальні правопорушення вчинив вперше, яке, в свою чергу, відповідно до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, тяжких та невідворотних наслідків протиправні дії обвинуваченого не спричинили, має постійне зареєстроване місце проживання, за даними першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на військовому обліку, розлучений, однак належним чином виконує свій батьківський обов`язок та сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_16 , 2013 року народження, офіційно хоча ніде не працевлаштований, проте має у власності земельну ділянку площею 4,4335 гектарів, від якої отримує прибуток, тим самим сплачує податки на підтримку економіки країни в умовах воєнного стану та забезпечує належний розвиток і умови проживання своєї дитини.

Також, відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_11 має діагноз Протрузії дисків L4-L5 до 3,5 мм., з порушення функцій хребта 2 ступеня.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений вказував на те, що ініціатором конфлікту був потерпілий, наразі зареєстровано відносно нього та триває досудове розслідування кримінального провадження №0000079 від 25 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , просив дати покарання не пов`язане із реальною ізоляцією від суспільства, у виді штрафу.

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.

Таким чином, враховуючи сукупність вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченим. На думку суду апеляційної інстанції, таке покарання буде справедливим, відповідатиме вимогам закону, принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, а покладення на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України дозволить здійснювати контроль з боку уповноваженого органу з питань пробації за поведінкою засуджених, а також, не позбавить їх можливості утримувати своїх малолітніх дітей, забезпечувати їм належний розвиток і захист, надалі працювати, сплачуючи податки, що буде підтримувати економіку країни в умовах воєнного стану, а у разі повної мобілізації здійснювати захист країни від повномасштабного вторгнення країни агресора РФ, оскільки обидва обвинувачених перебувають на військовому обліку.

Щодо відмови прокурора від апеляційної скарги, зареєстрованої судом за вх. №11-ЕП13759 21 липня 2023 року, то враховуючи положення ст. 403 КПК України, а також, відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, колегія суддів вважає за можливе прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України, а апеляційне провадження в цій частині закрити.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 403, 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури від апеляційної скарги на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України.

Апеляційне провадження 11-кп/803/2567/23 в частині апеляційної скарги прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України закрити.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_10 засудженим до покарання:

- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 1 ст.125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4