Справа № 463/7485/23
Провадження № 1-кс/463/6177/23
У Х В А Л А

про накладення арешту

31 серпня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання заступника начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000696 від 18.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

в с т а н о в и в :

заступник начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000696 від 18.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Подане клопотання мотивує тим, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000696 від 18.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор Департаменту фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головний бухгалтер Державної фіскальної служби України ОСОБА_4 у невстановлений слідством точний час та дату, але не пізніше 30.07.2018 року, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, перебуваючи на робочому місці за адресою: м.Київ, Львівська площа, буд.8, будучи зобов`язаною відповідно до вимог п.п.1, 2, 7 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну службу», сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України, в порушення п.п.3.3.7., 4.3.2. Положення про Департамент, п.п.1, 10 Типового положення № 59, за невстановлених обставин виготовила та підписала додатки до наказу Державної фіскальної служби України № 77-ф від 30.07.2018 року «Про встановлення надбавок керівникам ДФС» № 1 та № 2, без установлення строку дії надбавок, що призвело до безпідставного нарахування та виплати у 2019 році першому заступнику Голови Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 надбавок за інтенсивність праці та за виконання особливо важливої роботи у розмірі по 100 відсотків кожна та сплати єдиного соціального внеску на загальну суму 542351,27 гривень, та завдала державі Україна в особі Державної фіскальної служби України матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 542351,27 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, у зв`язку з чим спричинено тяжкі наслідки.

20 липня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

18 серпня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 20.07.2023 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, оскільки під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення останньою, вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що будучи службовою особою, неналежно виконала свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжкі наслідки охоронюваним державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею, 68,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, розмір частки . Враховуючи наведене, є підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може знищити чи відчужити належне їй майно, а тому з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, просить клопотання задовольнити.

Заступника начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду клопотання, разом з тим, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, просить клопотання задовольнити.

Крім цього, з метою забезпечення арешту майна клопотання розглянуто без повідомлення власника майна у відповідності до вимог ч.2 ст.172 КПК України.

Враховуючи наведене, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників кримінального провадження у відповідності до вимог ч.1 ст.172 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджується факт внесення зазначених вище даних по кримінальному провадженні за № 0000696 від 18.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст.172 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Заступник начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 просить накласти арешт на частки квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка на праві спільної часткової власності належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 344351564 від 28.08.2023 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власті належить ОСОБА_4 , розмір частки 1/4.

Враховуючи вищенаведене, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно є обґрунтоване та підлягає до задоволення.

Керуючись вимогами статей 170-173, 309, 395 КПК України КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання заступника начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000696 від 18.08.2023 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на частки квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка на праві спільної часткової власності належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти заступника начальника першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1