ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000298 від 07.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Краматорська, Донецької області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, не заміжньої, яка має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судиму, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2014 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з прямим умислом, перебуваючи в місті Краматорськ, Донецької області, прибула до блокпосту, розташованому біля міськвиконкому Краматорської міської ради, розташованого за адресом: Донецька область, місто Краматорськ, площа Миру, 2, де, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», ознайомившись зі встановленими правилами поведінки, розпорядками, правами та обов`язками члена вказаного незаконного збройного формування, назвавши свої анкетні данні невстановленій досудовим слідством особі, дала свою згоду на участь у зазначеному незаконному збройному формуванні і виконанні його цілей і завдань, таким чином увійшовши до вказаного незаконного збройного формування під командуванням невстановленої досудовим слідством особи.

Продовжуючи протиправну діяльність, в період з 15 квітня 2014 року

по 1 травня 2014 року ОСОБА_5 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі не передбаченого законом збройного формування, систематично виконувала накази свого безпосереднього командира по здійсненню контрольно-пропускного режиму та патрулювання на блокпосту, розташованому біля міськвиконкому Краматорської міської ради, розташованого за адресом: АДРЕСА_2 , що полягали у незаконному догляді та перевірці автотранспорту, перевірку документів у водіїв та пасажирів транспортних засобів та виявлення проукраїнські налаштованих громадян та таких, котрі не підтримують режим самопроголошеної так званої «ДНР».

Дії ОСОБА_5 тривали в період з 15 квітня 2014 року до 01 травня

2014 року включно та виявились у активній участі в діяльності не передбаченого законом збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 260 КК України, як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

21 березня 2023 року між обвинуваченою, захисником ОСОБА_4 та прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 визнала свою винуватість у вчинені злочину та зобов`язалась беззастережно визнавати обвинувачення у повному обсязі.

В угоді зазначено, що підозрюваній ОСОБА_5 роз`яснено, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є:

для прокурора і підозрюваного (обвинуваченого) обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, а саме: вирок може бути оскаржений:

в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

в касаційному порядку:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Сторони погодили покарання: за ч. 2 ст. 260 КК України у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна з випробуванням, відповідно до ст. 75, 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину свою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 2 ст. 260 КК України визнала повністю, суду пояснила, що злочин вчинила за обставин, вказаних в обвинувальному актіта надала суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що вона повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які їй роз`яснені судом. Окрім цього, обвинувачена вказала, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Обвинувачена просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену міру покарання.

Прокурор наполягала на затвердженні угоди та просив призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Захисник обвинуваченої підтримав затвердження угодипро визнання винуватості, вказав, що така була укладена за його участю, добровільно, угода та погоджене сторонами покарання відповідають вимогам закону та інтересам суспільства..

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого зазначає, що відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1,3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, а також особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Так, ч. 2 ст. 260 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

У ст. 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно з вимогами ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, правова кваліфікація злочину - за ч. 2 ст. 260 КК України, як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, - є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченою виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, тому вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна з випробуванням, відповідно до ст. 75, 76 КК України

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 березня 2023 року в м. Дніпро між обвинуваченою ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_4 та прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо протягом 3 років /іспитового строку/ вона не вчинить нового злочину.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Речові докази: оптичні диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9