КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2708/2023 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Справа № 752/2787/23 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року задоволено клопотання подане старшим слідчим відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 в межах кримінального провадження № 0000896 від 25.11.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, українки, громадянки України, уродженки м. Києва, зареєстрованої у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , у межах строку досудового розслідування, а саме до 14 травня 2023 року, включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 . Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт та покласти на неї обов`язки:

- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора та / або суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та / або суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- не відлучатися із території Київської області без дозволу слідчого, прокурора та / або суду;

- утримуватися від спілкування із підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі незадоволення судом вищезазначеного прохання, визначити ОСОБА_7 розмір застави у 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як для тяжкого злочину.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що клопотання та додані до нього додатки не містили достатніх підстав для прийняття рішення про продовження строку тримання під вартою. Поза увагою слідчого судді залишилися аргументи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри.

Апелянт звертає увагу на те, що аналізуючи наявне в матеріалах кримінального провадження повідомлення про підозру та додані до клопотання про продовження строку тримання під вартою матеріали кримінального провадження, вбачається, що підозра являється не обґрунтованою за ст. 127 ч. 2 КК України. При цьому повідомлення про підозру є не обґрунтованим і з тієї підстави, що ч. 2 ст. 127 КК України передбачає таку обов`язкову ознаку, як потерпілий. Проте, згідно доданих документів до клопотання, відсутні відомості про те, що у даному кримінальному провадженні було заподіяно фізичної чи моральної шкоди потерпілому або ж будь - якій фізичній особі.

Сторона захисту звертає увагу також на те, що кримінальне провадження розпочате 25.11.2022, тобто станом на 12.04.2023 - досудове розслідування проводиться майже п`ять місяців, а з дня повідомлення про підозру - два місяці. Але за цей час стороною обвинувачення не було забезпечено у розумні строки проведення відповідних експертиз та не визначено випадки заподіяння шкоди будь-кому.

Також апелянт зазначає, що в клопотанні не міститься виклад обставин, із посиланням на докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини (п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України). Тому, сторона захисту вважає, що це була підстава для визнання клопотання таким, що не відповідає ст. 184 КПК України.

Слідчому судді було зазначено про те, що слідчим, прокурором у клопотанні не обґрунтовано недостатність застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

До підозрюваної ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні раніше не застосовувались жодні інші запобіжні заходи, тому будь - який інший, більш м`який запобіжний захід забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків підозрюваної. До неї можна застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання, про що зазначалося слідчому судді. Але сторона захисту не була почута судом.

Щодо застави, то на думку сторони захисту, слідчий суддя мала право визначити ОСОБА_7 заставу у 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде достатньою та співрозмірною, враховуючи вік ОСОБА_7 , сімейний стан та її матеріальний рівень (одружена, має на утриманні батьків пенсіонерів).

Крім того апелянт вказує на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має повну вищу освіту, має на утриманні батьків пенсіонерів, проживає постійно за однією адресою АДРЕСА_2 (являється власником згідно договору купівлі - продажу квартири від 13.10.2016) є особою раніше не судимою, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності. Дані відомості позитивно характеризують особу ОСОБА_7 , однакслідчим суддею не було надано належної оцінки даним відомостям.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, в підтримку вимог апеляційної скарги, яку останні просили задовольнити з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Доводи захисників про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що слідчим відділом слідчого управління ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000896 від 25.11.2022 за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, процесуальне керівництво у якому забезпечується прокурорами Київської місцевої прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 17, фактично розміщений та функціонує заклад для тимчасового перебування дітей дошкільного віку, кількість яких складає дев`ятнадцять осіб, та який фактично здійснює діяльність з виховання, реабілітації та терапії дітей з «загальними розладами розвитку» (відповідно до МКХ-10) та «розладами аутистичного спектра» (РАС) (DSM-V) та яким фактично керує та виконує функції керівника ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично виконує функції дитячого вихователя у вищевказаному закладі, а саме здійснює догляд за малолітніми дітьми та виконує вправи, спрямовані на загальний розвиток.

Однак, враховуючи наявні розлади розвитку у малолітніх дітей, що відвідують даний заклад, ОСОБА_7 шляхом неправомірних дій по відношенню до останніх, за небажані (неправильні) форми поведінки, у зв`язку із наявністю у них небажаних форм такої поведінки, що пов`язана із розладами, наявних у них, тобто такими, що є невимушеними та неумисними, обумовленими «загальними розладами розвитку» та «розладами аутистичного спектра», умисно застосовує до дітей покарання або дії, спрямовані на примушування, для чого практикує методи психологічного та фізичного впливу насильницького характеру.

Так, в порушення положень Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, ОСОБА_7 , попередньо дійшовши мовчазної згоди із іншими вихователями даного закладу щодо допустимості та прийнятності неправомірних дій по відношенню до малолітніх дітей, їх характеру та змісту, спільно керуючись загальною методикою «заохочень та покарань» так званою терапією, а саме шляхом застосування фізичної сили, психологічного тиску та вербальних вказівок, використання вікового пріоритету та фізичної переваги, заподіювала систематично, протягом тривалого періоду часу підопічним дітям сильний фізичний біль, фізичні та моральні страждання, усвідомлюючи їх вікову, фізичну та психологічну нездатність протистояти таким діям та чинити їм адекватний опір, при цьому, розуміючи, що такі дії супроводжуються для малолітньої дитини стресом, почуттям жаху та неспокою, здатні принизити та зламати її морально.

Реалізовуючи свою злочинну діяльність, що виражалась у прийнятті спільних, заздалегідь узгоджених із іншими вихователями, принципів, правил та методів поведінки із малолітніми дітьми, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у невстановлений період часу, але не раніше 25.11.2022, протягом трьох місяців, у присутності та за мовчазної згоди інших вихователів, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 систематично, довготривало примушувала малолітніх потерпілих виконувати фізичні навантаження, наносила удари по обличчю та тілу, хапала та викручувала руки, тягнучи при цьому їх доверху, стискала шию, нахиляючи тіло дитини до підлоги, примушувала із стільцем на плечах присідати та читати у такому положенні, присідати тримаючи руки за головою, стискала своїми руками губи дитини, тягнучи їх доверху з метою примусити останніх мовчати.

Таким чином, ОСОБА_7 систематично, протягом тривалого часу, усвідомлюючи вікову, фізичну та психологічну нездатність малолітніх дітей протистояти таким діям, чинити їм адекватний опір, свідомо спричиняла побої та мучення, не звертаючи уваги на постійний плач та крики потерпілих, їх фізичний супротив і власне усвідомлення, що своїми діями спричиняє фізичний біль, мучення та моральні страждання останнім.

При цьому, ОСОБА_7 чітко та явно усвідомлювала, що їх дії по відношенню до малолітніх дітей залишаються прихованими від викриття, тобто такими, які мають латентний характер, оскільки, викриття таких дій неможливо, враховуючи, що свою злочинну діяльність вона разом із іншими вихователями конспірує, здійснює відносно малолітніх дітей, які в силу свого малолітства не можуть повноцінно розуміти та усвідомлювати характер вчинюваних відносно них дій, їх значення, соціально-правові наслідки та протистояти ним та відповідно повідомити про вчинюване відносно них насильство.

В результаті вище перелічених дій та впливу на малолітніх потерпілих, які перебували тривалий час у стані психологічного пригнічення та фізичного страждання через вплив на їх тіло, що супроводжувалось стресом, ОСОБА_7 ламала їх волю та схиляла у подальшому до виконання наказів, тобто примушувала вчиняти дії, що суперечили їх волі.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у катуванні, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, або з метою покарати її за дії, вчинені нею, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

14.02.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України, а саме, що вона підозрюється у катуванні, тобто будь-яке умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, або з метою покарати її за дії, вчинені нею, вчинене за попередньою змовою групою осіб, про що вручено письмове повідомлення про підозру.

16.02.2023 ухвалою слідчого судді Голосіївськогорайонного суду м. Києва стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи внесення застави строком на 60 днів, тобто до 14.04.2023.

11.04.2023 старший слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_15 , в межах кримінального провадження № 0000896 від 25.11.2022 року звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом вжиття заходів, спрямовані на знищення доказів та недопущення розкриття інших епізодів злочинних дій; незаконно впливати на малолітніх потерпілих, законних представників та свідків по кримінальному провадженню, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на осіб, які володіють інформацією, яка має значення для кримінального провадження з метою недопущення зібрання доказів злочинної діяльності підозрюваної та інших підозрюваних, у групі з якими остання вчиняла злочин насильницького характеру, вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється,які станом на момент звернення до слідчого судді з даним клопотанням не зменшились.

Також сторона обвинувачення послалась на те, що обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 28.12.2022, де останній показав, що під час проходження стажування у корекційному дитячому садочку «Центр АВА-терапії» за адресою: АДРЕСА_3 , де працюють четверо вихователів, імена яких ОСОБА_16 відомі як ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , а керівником - директором являється ОСОБА_21 . Свідок показав, що як формами покарань, що застосовуються вихователями, являється поміщення дітей у позу струнко стояти на стільці, при чому перебування у такому положенні дитини може відбуватися протягом тривалого часу, навіть декілька годин поспіль, окрім того такий вид покарання може додатково посилитись шляхом надання дитині у руки стільця або поставленням на голову дитини одного чи декількох стільців з метою тримати їх перед собою або на голові, а також змушенням у такому положенні стоячи на стільці та тримаючи на собі інші стільці присідати. Окрім того, вихователі поставили хлопчика стояти на стільці, при цьому примотавши до його тіла та рук інший стілець скотчем, таким чином іммобілізували останнього, зафіксувавши його в такому положенні та позбавивши можливості вільно рухатись. Крім того, вихователі тиснули на дитину вагою власного тіла під час таких віджимань, пощіпування, стискання, потягування, викручування, заламування кінцівок, наприклад витягування п`ят дитини до сідниць або тиснення вагою власного тіла на лежачу на животі на підлозі дитину, тримаючи руки останньою за спиною, штовхання, натискання на чутливі ділянки тіла («больові точки»), тримання та ведення за шию, затулення носа та рота, насильне запхання столових приборів із їжею до порожнини рота під час годування, фіксування у незручних позах та положеннях, та інші дії;

- протоколом огляду від 28.12.2022, яким оглянуто мобільний телефон свідка ОСОБА_16 , де виявлено фотознімки, які зроблені у «Центрі АВА-терапії» за адресою: м. Київ, вул. Салютна 17 та на яких зафіксовано дитину у позі «планка» на двох стільцях, а також дитину, яка стоїть на стільці (згідно показань свідка, дитина простояла у такому положенні близько 5 годин поспіль);

- висновком спеціаліста за результатами аналізу інформації, яка була отримана під час допиту свідка ОСОБА_16 , згідно якого зазначено, що подібні дії персоналу закладу для дітей, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Салютна 17, не можуть розгядатися як доказові терапевтичні чи виховні втручання, не відповідають методології та практиці прикладного поведінкового аналізу (АВА терапії), проводяться не кваліфікованим персоналом, мають ознаки проявів морального та фізичного насильства щодо неповнолітніх.

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-відеоконтроль особи від 30.01.2023, на якому зафіксовані протиправні дії із сторони ОСОБА_13 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 відносно малолітніх осіб, які перебувають у приміщенні дошкільного закладу за адресою: АДРЕСА_3 .

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-відеоконтроль особи від 30.01.2023, на якому зафіксовані протиправні дії із сторони ОСОБА_11 . ОСОБА_12 відносно малолітніх осіб, які перебувають у приміщенні дошкільного закладу за адресою: АДРЕСА_3 .

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-відеоконтроль особи від 24.01.2023, на якому зафіксовані протиправні дії із сторони ОСОБА_14 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 відносно малолітніх осіб, які перебувають у приміщенні дошкільного закладу за адресою: АДРЕСА_3 .

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-відеоконтроль особи від 24.01.2023, на якому зафіксовані протиправні дії із сторони ОСОБА_7 , ОСОБА_11 . ОСОБА_12 відносно малолітніх осіб, які перебувають у приміщенні дошкільного закладу за адресою: м. Київ, вул. Салютна 17.

Постановою затупника керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва від 06.04.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000896 від 25.11.2022 року до трьох місяців, тобто до 14.05.2023 року.

Крім того сторона обвинувачення послалась на те, що строк тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою закінчується 14.04.2023 року, однак, закінчити досудове розслідування у вказаний термін не видається можливим, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій , а також посилаючись на те, що ризики станом на момент розгляду клопотання не зменшилися, продовжують існувати.

При продовженні строку досудового розслідування заступник керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва послався на те, що завершити досудове розслідування до вказаного строку, не виявляється за можливе, оскільки, необхідно провести слідчі та процесуальні дії проведення яких потребує додаткового часу, а саме необхідно: провести призначену комплексну амбулаторну судову психолого-психіатричну експертизу відносно підозрюваної ОСОБА_7 з метою встановлення факту осудності останньої; провести призначені комплекснні амбулаторні судові психолого-психіатричні експертизи відносно інших підозрюваних: ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 з метою встановлення факту осудності останніх; завершети процедури розсекречування матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій; провести огляд результатів негласних слідчих (розшукових) дій; призначити експертизи культу жорстокості та насильства; провести призначені комплексні амбулаторні судові психолого-психіатричні експертизи відносно 6-х потерпілих.

З урахуванням зазначеного сторона обвинувачення просила продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000896 від 25.11.2022 року, в межах строку досудового розслідування, а саме до 14.05.2023 року.

12.04.2023 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, у межах строку досудового розслідування, а саме до 14 травня 2023 року, включно.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя оцінивши в сукупності зазначені вище обставини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотанняслідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.127 КК України в межах кримінального провадження № 0000896 від 25.11.2022 року.

При цьому слідчий суддя врахував положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України відповідно до якого слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому була вислухана підозрювана ОСОБА_7 , доводи прокурора та позиція сторони захисту, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

При судовому розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Всупереч твердженням апелянта, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 , у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим суддею зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_7 , з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України є вірогідною, що дає підстави для продовження їй строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявні докази в достатній мірі підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 , оцінив, відповідно до ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя дослідив доводи викладені в клопотанні та з урахуванням, тяжкості кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , а також наявності ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом вжиття заходів, спрямовані на знищення доказів та недопущення розкриття інших епізодів злочинних дій; незаконно впливати на малолітніх потерпілих, законних представників та свідків по кримінальному провадженню, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на осіб, які володіють інформацією, яка має значення для кримінального провадження з метою недопущення зібрання доказів злочинної діяльності підозрюваної та інших підозрюваних, у групі з якими остання вчиняла злочин насильницького характеру, вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. З урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, конкретні обставини провадження та дані про особу підозрюваної, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі вище викладеного, враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного, а також враховуючи усвідомлення підозрюваною тяжкості вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків, оскільки як вбачається з вищезазначених ухвал слідчих суддів, підставами для їх постановлення було встановлення судом існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, таких як: ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на малолітніх потерпілих, законних представників та свідків по кримінальному провадженню, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на осіб, які володіють інформацією, яка має значення для кримінального провадження з метою недопущення зібрання доказів злочинної діяльності підозрюваної та інших підозрюваних, у групі з якими остання вчиняла злочин насильницького характеру, вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

Також, при розгляді клопотання відповідно до вимог ч.3 ст.199 КПК Українидосліджені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваної ОСОБА_7 , під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.

Слідчий суддя врахував, що відповідно доп. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження підозрюваній ОСОБА_7 , строку тримання під вартою, без визначення розміру застави, всупереч твердженням апелянта.

Доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваної, тобто обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України. Однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останньої більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді, також вказане було встановлено слідчими суддями при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та його продовженні.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йшлося під час апеляційного розгляду, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4