Справа № 344/7984/23
Провадження № 11-сс/4808/161/23
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 травня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 травня 2023 року в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 відмовлено. Постановлено застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено йому щоденно цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду. Покладено на ОСОБА_8 певні обов`язки.

Ухвала слідчого судді діє до 03 липня 2023 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення. Виконання ухвали доручено відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 , а контроль за її виконанням покладено на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 .

Не погодившись з вказаною ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення слідчого судді необґрунтованим унаслідок невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, діючи умисно, переслідуючи злочинний умисел на придбання, зберігання та подальший збут психотропної речовини - амфетаміну, незаконно, без передбачених Законом дозволів, цілей та порядку, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін та зберігав її при собі.

В подальшому, ОСОБА_8 , 13.04.2023 в період часу з 17 год. 15 хв. по 17 год. 30 хв., знаходячись в автомобілі марки «RENAULT MASTER», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований неподалік магазину «Пісня», що у м. Івано-Франківськ по вул. Івасюка, 32, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, без передбачених Законом дозволів, цілей та порядку, незаконно збув громадянину ОСОБА_10 , за грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень психотропну речовини, обіг якої обмежено амфетамін в кількості 0,0878 грам.

Таким чином ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Також, ОСОБА_8 , 26.04.2023 в період часу з 16 год. 55 хв. по 17 год. 30 хв., будучи в автомобілі марки «RENAULT MASTER», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився неподалік магазину «Пісня», що у м. Івано-Франківськ по вул. Івасюка, 32, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, без передбачених Законом дозволів, цілей та порядку, повторно незаконно збув громадянину ОСОБА_10 , за грошові кошти в сумі 600 (шістсот) гривень психотропну речовини, обіг якої обмежено амфетамін в кількості 0,2129 грам.

Окрім цього, ОСОБА_8 , діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, без передбачених Законом дозволів, цілей та порядку, 03.05.2023 в період часу з 17 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв., повторно, незаконно збув громадянину ОСОБА_10 , за грошові кошти в сумі 400 (чотириста) гривень психотропну речовини, обіг якої обмежено амфетамін, в кількості не менше 0,01 грама.

Таким чином, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 307 КК України.

04 травня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор вказує на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколами обшуків, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , висновками експертиз, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду речей та документів та іншими матеріалами в їх сукупності.

Апелянт наголошує, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: - переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 бажаючи уникнути можливого застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, може виїхати з України; - незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин та здобуття можливості уникнути покарання також знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення; - вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він продовж тривалого часу вчиняв злочини з корисливих мотивів, постійного джерела доходу.

Зазначені обставини, тяжкість інкримінованого злочину, дані про особу ОСОБА_8 , дають підстави вважати про те, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на думку органу досудового розслідування, не зможе запобігти заявленим ризикам та дієвості кримінального провадження.

Вважає, що при ухваленні рішення слідчий суддя не врахував даних обставин та не навів в ухвалі обґрунтувань щодо застосування запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту.

Зважаючи на небезпечність злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, законодавець встановив сувору відповідальність за їх вчинення.

Прокурор звертає увагу на те, що при ухваленні судового рішення суд врахував стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , який 17.01.2023 року переніс гострий інфаркт міокарду нижньої стінки, ургентну КАТ та стернування ПКА, та на даний час проходить реабілітацію.

Однак, наголошує, що судом не враховано, що такі захворювання набуті підозрюваним внаслідок вживання наркотичних засобів та психотропних речовин.

Прокурор вказав на те, що не зважаючи на захворювання, підозрюваний з січня 2023 року систематично здійснював збут психотропних речовин на території Івано-Франківської області. Зазначив, що підозрюваний проживає один, офіційно не працює, а джерелом доходів було збут психотропних речовин.

Наголошує, що слідчим суддею не було враховано, що досудове слідство на даний час не проведено в повній мірі, не встановлено повне коло можливих свідків та інших осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, а тому визначений запобіжний захід не зможе забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не виключає можливості підозрюваному вчиняти вплив на свідків та не виключає інші встановлені у провадженні ризики.

Прокурор вважає, що з метою не допустити невиконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України запобіжний захід слід обрати у виді тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У випадку застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, визначити 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на підозрюваного певні обов`язки.

До початку розгляду провадження в апеляційному судді адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою. Наголошує, що наступного дня після ухвалення рішення 06.05.2023 року Нечаєва із серцевим нападом було екстрено госпіталізовано до ЦМКЛ, що підтверджується карткою виїзду ШМД та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5895/23 від 09.05.2023 року.

Звертає увагу на те, що з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків жодного разу не порушував, співпрацює зі слідством, ризики, які наведені у клопотання слідчого та в апеляційній скарзі прокурора відсутні.

Сторона захисту стверджує, що утримання ОСОБА_8 до закінчення кримінального провадження в умовах слідчого ізолятора є невиправданим і становите загрозу його здоров`ю та життю.

Вважає, що оскаржувана ухвала є законною і просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У випадку застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу, визначити 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на підозрюваного певні обов`язки;

- підозрюваний ОСОБА_8 та захисник адвокат ОСОБА_9 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Слідчий суддя вказав на те, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами обшуків, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , висновками експертиз, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду речей та документів та іншими матеріалами в їх сукупності.

В судовому засіданні суду першої інстанції та в суді апеляційної інстанції підозрюваний свою причетність до інкримінованих йому злочинів визнав.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором в судовому засіданні частково доведено наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризику переховування від органу досудового розслідування та ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує, що підозрюваний має соціальні зв`язки; докази того, що у підозрюваного існує непогашена судимість в матеріалах клопотання відсутні; він має постійне місце проживання.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя також зважає на те, що 17.01.2023 року підозрюваний ОСОБА_8 переніс гострий інфаркт міокарду нижньої стінки, ургентну КАТ та стернування ПКА, на даний час проходить реабілітацію.

Крім того, судом звернуто увагу, що згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5304/23 ОСОБА_8 також встановлено діагноз: синдром інсулінорезистетності. Порушення толерантності до вуглеводів. Дисліпідемія.

На думку слідчого судді, в даній конкретній ситуації стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 має переважаюче значення над інтересами кримінального провадження №0000116.

Крім того, слідчий суддя зауважив, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження та особу підозрюваного, його стан здоров`я, не зможе запобігти встановленим слідчим суддею в ході розгляду даного клопотання ризикам.

Слідчий суддя вказав на те, що при вирішенні даного клопотання слідчий суддя повинен враховувати в сукупності всі наявні обставини даного провадження і не зважати лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, та констатує, що під час розгляду даного клопотання по суті встановлено обставини, котрі дають підстави для обрання м`якшого запобіжного заходу підозрюваному, і які не виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

При прийнятті рішення слідчим суддею було враховано практику і вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд прийшов до висновку про те, що твердження сторони обвинувачення про те, застосування більш м`яких запобіжних заходів, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із триманням під варту, є необґрунтованими. Прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Тому такі висновки не підтвердженими жодними доказами.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, слідчий суддя вважав, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_8 , наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, та дійшов висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені п. 1 та 2 (частково) частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

Слідчим суддею звернуто увагу, що згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Такими чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, яке теж, з огляду на фактичні обставини цього провадження, не зможе запобігти наявним ризикам.

Суд вказав на те, що обрання запобіжного заходу у вигляді застави є неможливим з огляду на те, що підозрюваний не має місця постійної роботи, і такий запобіжний захід, як застава, буде завідомо непомірним для нього.

В той же час слідчий суддя вважав, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як найбільш обтяжливого запобіжного заходу, в даному конкретному випадку є неприйнятним, а тому враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного, обставини вчинення інкримінованого злочину, його наслідки, поведінку підозрюваного щодо визнання своєї причетності до інкримінованого злочину, його каяття, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобігти ризикам на стадії досудового розслідування можливо і без тимчасової ізоляції ОСОБА_8 від суспільства.

За таких обставин слідчим суддею у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовлено і обрано до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження і не перешкоджатиме досягненню його мети.

При цьому слідчий суддя наголосив, що тяжкість злочину і суворість можливого покарання самі по собі не можуть бути обґрунтуванням такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, в конкретних обставинах даного провадження.

Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зав`язків, тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з матеріалів провадження, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 307 КК України, які згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

04 травня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Як зазначено у клопотанні, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколами обшуків, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , висновками експертиз, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду речей та документів та іншими матеріалами в їх сукупності.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя вірно встановив наявність ризиків, суспільну небезпечність злочину в якому підозрюється ОСОБА_8 , і те що підозрюваний має соціальні зв`язки; докази того, що у підозрюваного існує непогашена судимість в матеріалах клопотання відсутні; він має постійне місце проживання, те, що 17.01.2023 року підозрюваний ОСОБА_8 переніс гострий інфаркт міокарду нижньої стінки, ургентну КАТ та стентування ПКА, на час розгляду клопотання підозрюваний проходив реабілітацію. Крім того, слідчим суддею прийнято до уваги, що у відповідності до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5304/23 ОСОБА_8 також встановлено діагноз: синдром інсулінорезистетності. Порушення толерантності до вуглеводів. Дисліпідемія.

В той же час, слідчий суддя наголосив, що прокурором в судовому засіданні частково доведено наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризику переховування від органу досудового розслідування та ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з думкою слідчого судді, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування певною сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні підстави для висновку про причетність ОСОБА_8 до злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, ч.2 ст. 307 КК України.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи, наведені стороною захисту в запереченнях на апеляційну скаргу та надані до заперечення виписки із медичної карти хворого №642/23 про те, що ОСОБА_8 з 17.01.-27.01.2023 року перебував на лікуванні із діагнозом ІХС, гострий Stemi нижньої стінки, кардіосклероз дифузний, ургентна коронароангіографія та ін.; виписка з медичної карти №5304/23 відповідно до якої ОСОБА_8 перебував на лікуванні з 25.04.-03.05.2023 року з діагнозом ІХС, кардіосклероз постінфарктний, гострий Stemi нижньої стінки та дифузійний, ургентна коронароангіографія, ПКА, ургентне стентування ПКА; виписку із медичної карти хворого №5895/23 згідно якої ОСОБА_8 перебував на лікуванні у період 06.05.-09.05-2023 року із діагнозом ІХС, вазо спастична стенокардія, кардіосклероз постінфарктний та дифузний, гострий Stemi нижньої стінки, ургентна коронароангіографія, ПКА, ургентне стентування ПКА із збереженою систолічною функцією лівого шлуночка, ФК ІІІ.

Також адвокатом ОСОБА_9 долучено виписку КНП Обласного клінічного центру екстреної медичної допомоги, згідно якої 06.05.2023 року було здійснено виїзд швидкої медичної допомоги №222 за адресою проживання ОСОБА_8 , який був оглянутий лікарем ОСОБА_11 та встановлено попередній діагноз нестабільна стенокардія .

В судовому засіданні апеляційного суду адвокатом подано подяку надану ОСОБА_8 від 08.12.2022 року за проявлений ним патріотизм та значну і вагому допомогу захисника України надану громадською організацією «Збережи нашу країну».

Також, колегією суддів досліджено наданий в судовому засіданні прокурором договір дарування частини житлового будинку № 818 від 05.05.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_8 безоплатно передав у власність ОСОБА_12 належну йому на праві приватної власності 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Прокурор на обґрунтування доводів щодо задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою звернуто увагу на те, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_8 безоплатно передав належну йому на праві власності частку майна з метою убезпечення конфіскації майна при засудженні його у вчиненні інкримінованих йому злочинів та призначення покарання.

Наголошує, що санкція ч.2 ст.307 КК України, яка інкримінується ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що слідчим суддею вірно звернуто увагу при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , слідчий суддя обґрунтовано зазначив про те, що врахував вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомості наявних доказів, тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ; колегія суддів, приймаючи до уваги наявність достатніх підстав, які підтверджують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор, вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При апеляційному розгляді істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 331,376,404,405,407,418,419,422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 травня 2023 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5