ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області Справа №477/827/23
Провадження №1-кс/477/290/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

22 квітня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в м. Миколаєві та проживає в АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченому частиною другою статті 307 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2023 року слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі слідчий) за погодженням з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000074 за частиною другою статті 307 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000074 від 01 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом у невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених обставин, але не пізніше 17 березня 2023 року придбав у невстановленої особи наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено в обсязі не менше 0, 4506 г та став його зберігати з метою подальшого збуту.

17 березня 2023 року ОСОБА_7 , реалізовуючи свій умисел на збут наркотичних речовин, переніс вказану наркотичну речовину до перехресть вулиць Б. Мозолевського та Ольшанського у мікрорайоні Мала Корениха міста Миколаєва, де об 11.41 годині збув ОСОБА_8 наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежений, у виді 18 таблеток, що упаковані у 2 плашетки, загальною вагою 0, 4506 г, за що отримав від останнього грошові кошти у сумі 3 000 грн в якості оплати за придбаний наркотичний засіб.

Крім того, ОСОБА_7 21 квітня 2023 року об 11.47 годині, поблизу будинку №32 по вул. Радсадівській у мікрорайоні Мала Корениха міста Миколаєва збув ОСОБА_8 наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежений, у виді 40 таблеток, за що отримав від останнього грошові кошти у сумі 6 000 грн в якості оплати за придбаний наркотичний засіб.

У цьому кримінальному провадженні 21 квітня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за частиною другою статті 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні та збуті наркотичних речовин, вчинених повторно.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки офіційно не працевлаштований, легальних джерел доходу не має, є наркозалежною особою та раніше притягувався до відповідальності за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України на думку слідчого підтверджується тим, що на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, проводяться слідчі дії направленні на встановлення інших осіб причетних до вчинення цього злочину, відшукання слідів та знарядь вчинення злочину, з огляду на що, незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може мати своїм наслідком надання йому можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до якого ОСОБА_7 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може незаконно впливати на свідків та інших осіб, які могли бути залучені до участі у вчиненні кримінального правопорушення, що перевіряються органом досудового розслідування на ймовірну причетність до вчинення інкримінованого йому злочину та схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі, та знаючи особисто вищевказаних осіб, матиме можливість впливу на них.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що оскільки ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, а єдиним його доходом є протиправна діяльність, пов`язана з незаконним обігом наркотичних речовин, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 систематично вдавався до вчинення протиправних дій, які йому інкримінуються, з огляду на що, підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд, з урахуванням особи ОСОБА_7 , який підозрюється у вчинені тяжкого злочину, враховуючи те, що він систематично вдавався до вчинення протиправних дій, визначити заставу у максимальному розмірі передбаченому пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України з покладенням на нього певних обов`язків.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 повністю підтримали клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили його задовольнити, указували про існування ризиків, передбачених пунктами 1,2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на надуманість та необґрунтованість цього клопотання, а також не доведеність ризиків належними та достатніми доказами.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000074 від 01 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України за фактом збуту наркотичних речовин мешканцем Миколаївської області.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000074 від 21 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2023 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною другою статті 307 КК України.

В ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні встановлено, що

ОСОБА_7 , всупереч врегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, достовірно знаючи про те, що збут на території України психотропних речовин та наркотичних засобів заборонено, переслідуючи корисливу мету та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, обрав у якості джерела доходу незаконний збут наркотичних речовин, обіг яких обмежено.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, у не встановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених обставин, однак не пізніше 17 березня 2023 року, придбав у невстановленої особи наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено в обсязі не меншому за 0, 4506 г та став його зберігати з метою подальшого збуту.

17 березня 2023 року в ході телефонної бесіди з ОСОБА_8 , особисті дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні» ОСОБА_7 висловив йому пропозицію збути наркотичну речовину метадон у виді 18 таблеток, на що той погодився, домовившись про зустріч в одному в районів міста Миколаєва.

17 березня 2023 року ОСОБА_7 з метою реалізації свого умислу на збут наркотичних засобів, переніс раніше придбану ним наркотичну речовину метадон до перехрестя вулиць Б. Мозолевського та Ольшанського у мікрорайоні Мала Корениха міста Миколаєва де об 11.45 годині, в ході проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, збув ОСОБА_8 , особисті дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежений у виді 18 таблеток упакованих у дві планшетки, загальною вагою 0, 4506 г, отримавши від останнього грошові кошти у сумі 3000 грн в якості оплати за придбаний наркотичний засіб.

Після здійснення оперативної закупки, ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції придбаний ним наркотичний засіб.

Крім того 21 квітня 2023 року об 11.47 годині, ОСОБА_8 , діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у якості покупця, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_7 поблизу будинку АДРЕСА_2 , в ході якої останній збув йому наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежений, у виді 40 таблеток, зо що отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 6 000 грн в якості оплати за придбаний наркотичний засіб.

Цього ж дня, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку статті 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні та збуті наркотичних речовин, вчинених повторно, яка 21 квітня 2023 року з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

При цьому, слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

рапортами оперативних працівників УСР в Миколаївській області ДСР НПУ про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів ОСОБА_7 ;

протоколами допиту в якості свідка ОСОБА_8 ;

протоколом результатів проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки стосовно ОСОБА_7 від 17 березня 2023 року;

висновком експерта №СЕ19/15-23/5116-НЗПРАТ від 13 квітня 2023 року;

протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 21 квітня 2023 року;

протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 від 21 квітня 2023 року;

протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 21 квітня 2023 року.

В світлі обставин даного клопотання, досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом з тим, необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Щодо ризиків кримінального провадження то слідчий у поданому клопотанні зазначає про ризик переховування, ризик знищення, спотворення будь-якої із речей чи документів, ризик незаконного впливу на свідків, інших ймовірних підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду та учинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, передбаченого санкцією частини другої статті 307 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, зокрема чіткий намір вчинення злочину, корисливий мотив, а також та обставина, що підозрюваний, хоча в силу статті 89 КК України є особою без судимостей, однак раніше був засуджений за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин, є наркозалежною особою та може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України. Інформації про те, що соціальні зв`язки підозрюваного є настільки міцними, що б утримували його в належній процесуальній поведінці, слідчому судді не надано.

Також, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, оскільки, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не має офіційного заробітку, а єдиним джерелом доходу є протиправна діяльність пов`язана з фактами збуту наркотичних речовин, з урахуванням того, що підозрюваний проходить лікування та постійно отримує нарковмісні речовини, корисливий мотив злочинів підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

У свою чергу, слідчий суддя вважає необґрунтованим заявлені ризики щодо можливості ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків та інших осіб, які можуть бути причетні до цього кримінального правопорушення, особи яких на даний час встановлюються органом досудового розслідування та ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

У першому випадку ризик незаконного впливу на ймовірних осіб причетних до вчинення інкримінованого ОСОБА_7 діяння, базується на припущеннях слідчого, що суперечить положенням частини третьої статті 62 Конституції України, з огляду на те, що матеріали клопотання не містять жодних відомостей про причетність до цього кримінального правопорушення інших осіб, їх роль у вчиненому правопорушення, тощо. У свою чергу відомості про свідка ОСОБА_8 у цьому кримінальному правопорушенні змінені, у відповідності до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні», що також не дає підстав для незаконного впливу на цього свідка.

В другому ж випадку, ризик, передбачений пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, взагалі не підтверджений органом досудового розслідування жодним належним та допустимим доказом. Слідчим суддею встановлено, що після затримання ОСОБА_9 проведено необхідні обшуки з вилученням заборонених речовин та інших речей, знарядь та засобів вчинення кримінального правопорушення, які слідчий вважав необхідними для підтвердження протиправної діяльності підозрюваного

У свою чергу, твердження про можливість настання указаного ризику без надання вагомого і достатнього підтвердження цього, суперечить засадам кримінального провадження, отже також до уваги не береться.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає підтвердженою наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що під час розгляду клопотання, сторона захисту взагалі не навела інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З врахуванням обставин кримінального провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Зокрема, слідчим суддею враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Частиною восьмою пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, установлено, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Адам`як проти Польщі» (Adamiak v. Poland), 20758/03, 19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як убачається з позиції Європейського Суду з прав людини, висловленої в низці рішень, у тому числі в справах «В. проти Швейцарії» (W v. Switzerland), 14379/88 від 26 січня 1993 року, «Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v. Czech Republic), 31315/96 від 25 квітня 2000 року, «Луценко проти України», 6492/11 від 03 липня 2012 року, ймовірність переховування не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі. Загроза втечі не випливає з простої можливості для підозрюваного чи обвинуваченого перетнути кордон держави. При цьому слід враховувати й інші обставини, зокрема, характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, та його міжнародні контакти. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги, поряд з іншими обставинами, той факт, що особа уже ухилялася від правоохоронних органів; чи була можливість у обвинуваченого у зв`язку із здійсненням щодо нього процесуальних дій, із змісту яких він міг зрозуміти, що стосовно нього було розпочате кримінальне переслідування, втекти раніше.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_9 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_9 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_9 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення ЄСПЛ від 28 вересня 2010 року, заява № 12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. Czech Republic від 25 квітня 2000 року (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ані в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

Зі структури статті 5 Конвенції в цілому, та її пункту 3, зокрема, слідує, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (зокрема, пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06 листопада 2007 року, заява № 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до статті 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також, за певних обставин, - шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя також установив, що підозрюваний ОСОБА_9 , 21 квітня 2023 року повідомлений про підозру у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 307 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів. З огляду на приписи пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

У даному випадку слідчий у поданому клопотанні просив надати ОСОБА_9 можливість звільнення під заставу визначивши розмір застави у максимальному розмірі визначеному межами пункту другого частини п`ятої статті 182 КПК України.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя зважує з однієї сторони достатню міру гарантування виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а з іншої неможливість завідомої непомірності застави для особи.

Так, у відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

При визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_9 , з огляду на приписи статті 182 КПК України, слідчим суддею враховується спосіб життя підозрюваного який офіційно не працює та не має офіційного джерела доходу, однак на проживання щомісячно витрачає значну суму грошових коштів. Зважаючи на те, що повідомлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 307 КК України надає слідчому судді право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, та враховуючи обставини, що встановлені слідчим суддею - протиправна діяльність ОСОБА_9 з корисливих мотивів, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про можливість застосування до нього застави у розмірі, визначеному межами пункту другого частини п`ятої статті 182 КПК України, що з одного боку буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням положень частини третьої статті 183 КПК України, слідчий суддя уважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, у межах, визначених частиною п`ятою статті 182 КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, у разі внесення застави.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє з 22 квітня 2023 року до 20 червня 2023 року.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 20 червня 2023 року на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із міста Миколаєва Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування зі свідками, експертами, за виключенням випадків участі у проведенні слідчих дій, у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_7 про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10

Повний текст ухвали оголошено

24 квітня 2023 року о 16 годині 00 хвилин.