гСправа № 196/1293/20 Провадження №1-кп/0187/27/23
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000141 від 11.04.2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської

області, українця, освіта середня, не одруженого, не працює,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 14.07.2010 року Кобеляцьким райсудом Полтавської області

за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до

2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 12.11.2012 року Кобеляцьким райсудом за ч. 1 ст. 246 КК України

до штрафу 1700 грн,

- 11.11.2013 року Кобеляцьким райсудом за ч. 2 ст. 389 КК України

до арешту строком на 1 місяць,

- 04.12.2014 року Кобеляцьким райсудом за ч. 3 ст. 185, 75 КК України

до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

іспитовий строк 2 роки.

- 31.07.2015 року Кобеляцьким райсудом за ч. 2 ст. 185, ч. 3ст. 185, 71, ч.1 КК України до 4-х років позбавлення волі,

- 13.10.2020 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області

за ч. 2 ст. 185, 71 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на

строк до 2 (двох) років позбавлення волі, звільнений 16.09.2022 року по відбування покарання.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В

06.03.2020 року, близько 19-00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де розпивали спиртні напої.Після розпитття спиртних напоїв, близько 22-00 год., ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покинули домоволодіння останнього. Цього ж дня, близько 22-10 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї та достовірно знаючи, що у ОСОБА_6 мається автомобіль марки «ВАЗ 2101», вишневого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , фактичним власником якого є ОСОБА_6 , виник умисел на умисне повторне незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2101», вишневого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

В подальшому діючи з умислом на незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ 2101», вишневого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 ОСОБА_4 без будь-якого дозволу, не маючи права на користування транспортним засобом, з метою використання у власних потребах, підійшов до приміщення гаража та руками зірвав навісний замок, після чого підійшов до вищевказаного автомобіля та умисно, повторно, з корисливих мотивів, відчинив незачинені на замок передні водійські дверцята даного автомобіля, сів до його салону за кермо, вставив ніж, який приніс із собою до замку запалення та запустив двигун даного автомобіля, тим самим отримав змогу вільно розпоряджатись автомобілем та поїхав з місця події до с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області, тим самим умисно таємно незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 2101», вишневого кольору, державний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вартістю 9150 грн, фактичним власником якого є ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на 9150 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинені повторно, поєднані з проникненням до сховища, кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків в розмірі 9150 грн та моральної шкоди в розмірі 5000 грн визнав частково і пояснив, що 06.03.2020 року він знаходився на подвір`ї знайомого ОСОБА_6 в АДРЕСА_3 із своєю співмешканкою та її знайомою, спочатку ремонтували автомобіль, а потім розпивали алкогольні напої разом із ОСОБА_10 . Близько 22-00 коли ОСОБА_10 пішов спати до будинку, то він без дозволу викотив його автомобіль ВАЗ 2101 вишневого кольору д.н. НОМЕР_1 , який знаходився в гаражі і поїхав із жінками в с. Світлогорське Кобеляцького району, де він зареєстрований і раніше проживав. Проживав там кілька днів, потерпілий йому дзвонив щодо автомобіля і він обіцяв привезти машину, але по дорозі вона поламалась і він продав незнайомим людям на металобрухт вказаний автомобіль за 2000 грн. Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 9150 грн визнав повністю, так як автомобіль потерпілому не повернутий, про стягнення 5000 грн за відшкодування моральної шкоди заперечує так як він не працює і в нього відсутні грошові кошти.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 06.03.2020 року до нього додому в АДРЕСА_3 прийшов знайомий ОСОБА_11 для допомоги ремонту автомобіля сусіда ОСОБА_12 , разом із ним були дві жінки. В гаражі в нього знаходився автомобіль марки ВАЗ-2101, д.н7. НОМЕР_1 який він постійно користується і раніше купив у 2019 року за 6000 грн власника ОСОБА_13 , останній віддав йому технічний паспорт. На вказаному автомобілі він разом із ОСОБА_14 їздили до

шиномонтажу де відвозили та поміняли колеса, ОСОБА_14 керував його автомобілем, а він був в якості пасажира, так як був в стані сп`яніння. Повернувшись додому , він із ОСОБА_14 відремонтували автомобіль сусіда, який із ними розрахувався і почали вживати алкогольні напої. Приблизно в

22-00 він закрив гараж на замок, де був його автомобіль і пішов спати до хати, а ОСОБА_14 залишився у дворі. Вранці він вийшов із будинку і побачив, що замок на гаражі був зірваний, а автомобіль ВАЗ 2101 був відсутній, після чого він зателефонував ОСОБА_14 і останній йому повідомив, що автомобіль знаходиться в нього, обіцяв привезти його, але із 06.03. по 10.03.2020 року машину йому не було повернуто і він звернувся із заявою до органів поліції. Школін обіцяв йому повернути автомобіль, розказував що заволодів його автомобілем із гаражу коли він спав і поїхав в с. Світлогірске Кобеляцького району разом із двома жінкам , де він мешкає. Через деякий час він дізнався від знайомої жінки ОСОБА_14 , що автомобіль спочатку зламався, а потім ОСОБА_14 продав його яким невідомим людям на металобрухт. Дозволу він на управління цим автомобілем ОСОБА_14 не надавав. До цього часу автомобіль не повернутий, заявив цивільний позов про стягнення із обвинуваченого 9150 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, так як залишився без автомобіля, відчуває незручності добиратись на роботу, витратив свій чай на поїздки до поліції та до суду. Покарання вважає винести на погляд суду відповідно до чинного законодавства.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , крім пояснень потерпілого підтверджується доказами кримінального провадження:

Відповідно до витягу із ЄРДР від 11.04.2020 року № 0000141, 11.04.2020 року до ЧС Царичанського ВП звернувся ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_15 , мешканець смт Царичанка самовільно забрав автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_3 , яким він користувався та не повертає

(а.с. 1)

Згідно з рапортом працівника поліції Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 11.04.2020 року до ЧС Царичанського ВП звернувся ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_15 , мешканець смт Царичанка самовільно 06.03.2020 року забрав автомобіль ВАЗ 2101, червоного кольору, д/н НОМЕР_3 , яким він користувався та не повертає

(а.с. 5)

Відповідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.04.2020 року ОСОБА_6 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_16 , мешканця смт Царичанка, який самовільно 06.03.2020 року забрав автомобіль ВАЗ 2101, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , яким він користувався та до цього часу не повернув

(а.с. 6)

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 02.12.2000 року Дніпродзержинським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, автомобіль ВАЗ 2101, 1972 р.в., VIN НОМЕР_5 , вишневого кольору, д/н НОМЕР_1 , належить ОСОБА_17 , мешканцю: с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області

(а.с. 8)

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020 року свідок ОСОБА_18 впізнав особу під № 3 ОСОБА_4 , який в березні 2020 року продав автомобіль ВАЗ 2101, вишневого кольору, д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_19

(а.с. 13-15)

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.04.2020 року свідок ОСОБА_19 впізнав особу під № 1 ОСОБА_4 , який в березні 2020 року продав йому автомобіль ВАЗ 2101, вишневого кольору, д/н НОМЕР_1

(а.с. 16-18)

Відповідно до звіту про фактичні затрати на проведення авто товарознавчої експертизи № 1267 від 24.04.2020 року вартість виконаних робіт становить 400 грн (а.с. 20)

Згідно з висновком судового експерта № 1267 від 24.04.2020 року

середня ринкова ціна транспортного засобу автомобіля, марки ВАЗ 2101, 1972 року випуску, вишневого кольору, седан, номер кузова НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_17 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , без огляду, станом на 06.03.2020 року становить 9150 грн

(а.с. 21-27)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 28.04.2020 року

ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 та технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 2101, вишневого кольору, д/н НОМЕР_1 , з фото таблицями

(а.с. 47-51)

Згідно з постановою від 28.04.2020 року визнано речовими доказами: посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 та технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1

(а.с. 52)

Відповідно до витягу із ЄРДР від 11.04.2020 року № 0000141, 11.04.2020 року до ЧС Царичанського ВП звернувся ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_15 , мешканець смт Царичанка самовільно забрав автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , чим завдав матеріального збитку

(а.с. 57)

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 16.10.2020 року за участю свідка ОСОБА_9 , яка розповіла, що 06.03.2020 року, близько 22-10 год., біля домоволодіння АДРЕСА_4 , вона зі своїм братом ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_8 перебували у ОСОБА_20 , де розпивали спиртні напої, пізніше вона побачила свого брата ОСОБА_21 біля під`їзду за кермом автомобіля ВАЗ 2101, який належить ОСОБА_22 , потім вони поїхали до с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області (додано відеозапис)

(а.с. 69-73)

Згідно з постановою від 16.10.2020 року визнано речовим доказам дисковий накопичувач CD-R, з відеозаписом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 (а.с. 74).

В суді оглянуто диск із записом слідчого експерименту від 16.10.2020 року за участі свідка ОСОБА_9 , із якого вбачається, що свідок пояснює, як вона разом із братом ОСОБА_23 , його співмешканкою ОСОБА_24 та ОСОБА_10 розпивали алкогольні напої в будинку ОСОБА_25 . Школін просив в ОСОБА_25 його автомобіль, але останній не давав згоди на це. Коли ОСОБА_10 залишився в будинку і пішов спати, то вона із ОСОБА_14 та ОСОБА_24 вийшли із будинку, де ОСОБА_14 вигнав із гаражу автомобіль Цвілого і вони поїхали в сторону Кобеляки Полтавської області, де були кілька днів.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні про те, що він взяв без дозволу автомобіль потерпілого і мав намір його повернути але здав його на металобрухт іншим особам, суд оцінює як обраний спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, так як покази обвинуваченого повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення, обвинувачений не заперечував що заволодів автомобілем ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 із гаражу ОСОБА_6 без його дозволу, зірвавши замок на гаражі і розпорядився ним на свій погляд, продавши його за 2000 грн як металобрухт.

Суд приймає до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_6 в суді про те, що він в період із 7.03. по 10.03.2020 року телефонував ОСОБА_4 , який не заперечував що саме він викрав його автомобіль із гаражу і щоб він повернув йому цей автомобіль, але обвинувачений цього не зробив і відключив телефонний зв`язок, свідчить про те, що ОСОБА_4 мав умисел на незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 , заволодів ним шляхом штучного підключення і розпорядився на власний розсуд , поїхавши на ньому із Дніпропетровської області в Полтавську області а потім продавши автомобіль, а гроші витратив на свої потреби.

Доводи сторони захисту про щире каяття обвинуваченого та примирення із потерпілим ОСОБА_6 суд до уваги не приймає, так як майнова шкода потерпілій стороні добровільно не відшкодована із липня 2015 року до липня 2023 року, а посилання потерпілого на стадії судових дебатів, що обвинувачений буде працювати в нього за місцем проживання і в подальшому має намір відшкодувати шкоду не є доказом щирого каяття обвинуваченого.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф № 54 у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 ).

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалюватися судом згідно з нормами матеріального права на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, дослідженими під час судового розгляду і оціненим відповідно до ст. 94 КК України.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 знайшла своє підтверджена в судовому засіданні і доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України суд кваліфікує, умисне незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням до сховища.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості кримінального правопорушення і обставини його вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України під час судового розгляду не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

При обранні покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким та умисним злочином, ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання в с. Світлогірське Полтавської області характеризується задовільно, однак раніше неодноразово судимий, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі і має непогашену судимість, не відшкодував потерпілому ніяких матеріальних збитків враховуючи позицію державного обвинувача, відсутність пом`якшувальних обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України судом не вбачається.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9150 грн, яку обвинувачений визнав та стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн (а.с. 35-36).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги, що потерпілому ОСОБА_6 неправомірними діями ОСОБА_4 завдана майнова шкода в розмірі 9150 грн в результаті незаконного заволодіння транспортним засобом, автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 яким він фактично користувався йому обвинуваченим не повернутий, майнова шкода із 31.07.2015 року не відшкодована, а тому цивільний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а саме у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із противоправною поведінкою щодо неї самої, чи знищенням її майна.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Приймаючи до уваги, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілий переніс моральні страждання та не зручності через негативні зміни у його життя, хвилювання, нервовий стрес, умисними діями ОСОБА_4 позбавив ОСОБА_6 засобу пересування, що погіршилось на умовах життя, у зв`язку з відсутністю коштів, він не має змоги придбати інший автомобіль, тому суд вважає стягнути зі ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5000 грн на користь ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати за проведення авто товарознавчої експертизи № 1267 від 24.04.2020 року в розмірі 400 грн необхідно стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 та технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , необхідно повернути потерпілому ОСОБА_6 , дисковий накопичувач CD-R, з відеозаписом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 зберігати в матеріалах справи, згідно з положенням ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.128, 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 ( п`яти ) років 3-х місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в залі судового засідання до вступу вироку в закону силу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати із 05 липня 2023 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі

9 150 ( дев`ять тисяч сто п`ятдесят) грн та моральну шкоду в розмірі

5 000 ( п`ять тисяч ) грн, а всього 14 150 ( чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят грн) на користь потерпілого ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення авто товарознавчої експертизи № 1267 від 24.04.2020 року в розмірі 400 грн на користь державного бюджету.

Речові докази: посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 та технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , повернути потерпілому ОСОБА_6 , дисковий накопичувач CD-R, з відеозаписом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно обвинуваченому та прокурору після проголошення вступної та резолютивної частини.

Суддя: ОСОБА_1