Справа № 521/5004/23
Пр-ня по справі № 1кп/521/1217/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

03 липня 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000543 від 23.11.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Херсон, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, за спеціальністю тракторист, автослюсар, водій, не працюючий, на час інкримінованих подій займав посаду (мовою оригіналу) «полицейский 2 отделения 2 взвода 1 роты ОБ ППСП УМВД по городу Херсон», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупаційній території міста Херсон правоохоронному органі,не одружений, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник - адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1.Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року є окупацією частини території суверенної держави Україна та кваліфікується як міжнародне протиправне діяння.

Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації, а також інші невстановлені на цей час представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 року № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 року № 2131 (XX), від 14.12.1974 року № 3314 (XXIX) спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.

24 лютого 2022 року о 05 годині 00 хвилин, за наказом президента російської федерації володимира путіна, збройні сили рф незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування військових і цивільних об`єктів, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з вказаними обставинами, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану неодноразово продовжувався Указами Президента України, останній раз на момент події 07.11.2022 № 757/2022 (затверджений Законом України №2915-IX від 16.11.2022).

Незаконне вторгнення на територію України військовим шляхом відбувалось через державні кордони України в Харківській, Херсонський, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській та інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення та здійснили окупацію частин указаної території, таким чином вчинили агресію відносно України.

01.03.2022 року збройними силами рф незаконно окуповано місто Херсон Херсонської області.

З метою встановлення контролю на території тимчасово окупованого міста Херсон Херсонської області невстановлені особи з числа військових та представників спецслужб рф створили незаконний правоохоронний орган у місті Херсон, а саме так звана «ОБ ППСП УМВД по городу Херсону ГУ МВД в Херсонской области», який знаходиться на території міста Херсона та почали підшукувати осіб з числа місцевого населення, у тому числі діючих та колишніх правоохоронців, які б співпрацювали з ними у вищевказаному новоствореному окупаційною владою незаконному правоохоронному органі.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, ОСОБА_3 , розуміючи, що місто Херсон захоплене збройними формуваннями російської федерації, в серпні 2022 року, діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, погодився на пропозицію невстановлених осіб з числа війковослужбовців та представників спецслужб рф у місті Херсон та добровільно зайняв посаду так званого (мовою оригіналу) «полицейского 2 отделения 2 взвода 1 роты ОБ ППСП УМВД по городу Херсон», тобто посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупаційній території міста Херсон правоохоронному органі.

На займаній посаді «полицейского 2 отделения 2 взвода 1 роты ОБ ППСП УМВД по городу Херсон» ОСОБА_3 з моменту свого призначення, переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, здійснював патрулювання на території м. Херсон, охорону приміщень, які були незаконно захоплені та використовувались представниками збройних сил російської федерації на території м. Херсон.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 7 ст. 111-1 КК, за кваліфікуючими ознаками: колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

2.2.Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому злочині, 21.06.2023 року між прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 на стадії судового розгляду укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до умов угоди, ОСОБА_3 зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому засіданні, а також бере на себе обов`язок щодо співпраці у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, у тому числі причетними до вчинення державної зради та колабораційної діяльності на території Херсонської області, як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду кримінальних проваджень судами будь-якої інстанції, надаючи викривальні покази відносно вказаних осіб та усіх відомих йому обставин.

2.3.Також сторони угоди, домовились про міру покарання, а саме: відповідно до санкції ч. 7 ст. 111-1КК із застосуванням ст. 69 КК у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права працювати у правоохоронних органах та державних органах влади строком на 15 років, без конфіскації майна.

2.4.Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив, що дійсно укладав угоду з прокурором про визнання винуватості.

2.5.В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК.

2.6.Обвинуваченому ОСОБА_3 також роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи та обов`язки, які будуть застосовані і покладені на нього у разі затвердження угоди судом.

2.7.Суд під час судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та підозрюваним/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

2.8.Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 111-1КК відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Обвинувачений під час досудового розслідування та під час судового засідання повністю визнав свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні. Він також співпрацював з правоохоронними органами України з метою викриття у вчиненні кримінальних правопорушень інших осіб. Відповідне зобов`язання є також частиною угоди і такі домовленості діють на майбутнє, як одна з обставин, яка надає право на пом`якшення покарання.

2.9.Таким чином, враховуючи, що наслідками злочину є спричинена шкода державним та суспільним інтересам, прокурором дотримані вимоги ст. ст. 469, 470 КПК щодо підстав /та обставин/ для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.

2.10.Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК /кримінальне провадження на підставі угод/.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Оскільки суд у вказаній стадії процесу обмежений у дослідженні фактів по провадженню, обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визначає ті які надані прокурором і зазначені в угоді, а саме: щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; відсутність судимостей та притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого - не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.Обговорюючи питання виду та строку покарання, суд враховує умови угоди, а також фактичні обставини вчиненого правопорушення. Окремо суд враховує особу обвинуваченого, його спосіб життя та соціальне положення до вчинення правопорушення.

4.2.Так, обвинувачений знаходиться у віці 20 років. Народився і виріс в м. Херсон. Є громадянином України. Має середньо-спеціальну освіту (тракторист, автослюсар). Під час окупації м. Херсона військами рф, працював у незаконно створеному поліцейському формуванні на посаді (мовою оригіналу) «полицейского 2 отделения 2 взвода 1 роты ОБ ППСП УМВД по городу Херсон». Тобто займав посаду у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупаційній території міста Херсон правоохоронному органі. Не одружений, дітей не має. Проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 .

4.3.Обставини правопорушення показують, що під час окупації м. Херсону та Херсонської області збройними силами рф, громадяни України, замість того, щоб чинити опір або створювати засоби до боротьби та вигнання окупанта з території України, нажаль переходили на бік ворога та всіляко допомагали утвердженню влади іншої держави в Україні.

4.4.Треба розуміти, що будь-яка робота у владному органі іншої держави на території України, які створені незаконно російською федерацією, допомагають ворогу створювати такий порядок речей при якому здається, що всі дії рф є законними та правильним. Навіть мінімальна допомога діям російським окупантам, показує напрямок бажань людини втілювати у життя певні умови в реалізації політики іншої держави. Тобто золотої середини у таких діях бути не може. Влада у такому випадку не подільна, оскільки інша держава силою нав`язує власні погляди на життя, соціальний порядок, власний розвиток, позбавляючи власної ідентичність іншу націю. Насправді, такі дії політичної влади російської федерації є насильницьким захопленням території України, шляхом військової інтервенції, на фоні геноциду української нації та знищення української державності.

4.5.Такі свідомі дії обвинуваченого підривають не тільки незалежність України, як суверенної держави, однак і створюють передумови для вчинення аналогічних дій іншими несвідомими громадянами, які не мають власної волі та переконань, щодо існуючого стану речей.

4.6.Необхідно зазначити, що у даному випадку, перехід громадянина України, ОСОБА_3 у стан ворога, міг статись тільки у зв`язку із відсутністю патріотичного виховання, звичайної освіченості та знань історії України. Більше ніж 400 років поневолення московським царством України, тривалий геноцид української нації всіма урядами московської держави, винищення української літератури, мови та в цілому української культури безумовно не могло пройти безслідно для українознавства народу України. ОСОБА_3 як молода людина, нажаль не зрозумів подій життя, що відбувались на його очах, не обдумав існуючий стан речей і прийняв власне рішення щодо вступу до незаконного збройного формування, яке було створено на тимчасово окупованій території м. Херсон, ставши поліцейським російської федерації.

4.7.Разом з тим, судом оцінюється відсутність освіченості та знань української історії і культури, як недолік спільного виховання батьків та загальноосвітньої школи, які не привили любов молодої людини до національних традицій, національної спадщини та культури і в цілому до України, яка має право на самовизначення на рівні інших держав. Тобто частково вина у такому виховані лежить на громаді.

4.8.Встановлено також, що ОСОБА_3 будучи поліцейським рф, виконував дії пов`язані із охороною громадського порядку та охороною певних об`єктів незаконно створених органів влади. Відомо також, що він не виконував активних поліцейських дій (розшуково-оперативних та інш.), не вчиняв затримання осіб та не проводив прямих заходів направлених на боротьбу проти української влади. Він не був також помічений у будь-яких діях направлених на катування українців, або у здачі ворогу свідомих українців, які за своїм духом були патріотами України і всіляко допомагали поверненню української влади у місто.

4.9.В теперішній час ОСОБА_3 , як зазначено в угоді та повідомлено прокурором в судовому засіданні, всіляко співпрацює з досудовим розслідування на викриття інших зрадників та колаборантів, і бажає продовжити таку корисну роботу в майбутньому.

4.10.Злочин передбачений ч. 7 ст. 111-1 КК має дуже сувору санкцію, яка є наслідком захисту від порушення суспільних відносин у сфері основ національної безпеки. Відповідно, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує всі викладені вище фактори, які очевидно впливають в тому числі на пом`якшення покарання.

4.11.Так суд враховує молодий вік обвинуваченого та стан його розумового розвитку, який свідчить про його недосвідченість та мінімальні знання як життя так і будь-яких наук. Він не має достатньої освіти, задля розуміння базових цінностей та принципів права кожного на самовизначення. Під час виконання незаконних завдань у незаконно створеному правоохоронному органі рф не переходив межу зла (якщо така існує з точки зору середньої людини), щоб мало свій вираз у спричиненні безпосередньої шкоди іншим громадянам України, під час окупації. Займався лише, як зазначено вище охороною певних об`єктів. Співпрацює з правоохоронними органами України, що показує про зміну мислення особи, яка направлена на звільнення від думок пов`язаних із можливістю допомоги ворогу. Відповідно суд вважає, що є всі підстави для призначення покарання узгодженого сторонами в угоді із застосуванням ст. 69 КК, тобто більш м`якого ніж передбачено у санкції статті.

4.12.Підстав для втручання в умови угоди та ставити під сумнів визначене сторонами покарання, на думку суду не має.

4.13.Таким чином, суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права працювати у правоохоронних органах та державних органах влади строком на 15 років, без конфіскації майна. Додаткове покарання у вигляді конфіскації майна очевидно сторони вважають за необхідне не призначати, оскільки ОСОБА_3 не має власного майна яке б підлягало такий конфіскації.

4.14.Незважаючи на встановлені обставини, що пом`якшують покарання, підстав для звільнення з під варти обвинуваченого та призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі не має. Вказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

4.15.Призначення вказаного покарання, також буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

5.2.Речові докази у кримінальному провадженні:

1)сім-карта із зображенням на ній № НОМЕР_1 ; сім-карта із зображенням на ній № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10» НОМЕР_6 блакитно-чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 - на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК, повернути законному власнику обвинуваченому ОСОБА_3 .

2)Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_5 (дійсний до 20.02.2022 року), виданий Корабельним відділом у м. Херсоні УДМС у Херсонській області, на підставі п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК направити в місця позбавлення волі, де зберігати до відбуття покарання обвинуваченим. Після відбуття покарання обвинуваченим у вигляді позбавлення волі, вказаний паспорт підлягає поверненню обвинуваченому ОСОБА_3 .

3)Майно яке було виявлено та вилучено 21.12.2022 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 : «Справка № 46 от 22.08.2022 года ГУ МВД в Херсонской области выдана на имя ОСОБА_6 рядовой полиции полицейский 2 отделения 2 взвода 1 роты ОБ ППСП УМВД по городу Херсону»; світлокопія знімку позивних із рукописними записами, які починаються словами « 13 канал База-Опора…» та закінчуються словами «….Старая База - Броня 107»; світлокопія зразку рапорту на ім`я ОСОБА_7 ; «Анкета на пропуск на имя ОСОБА_8 », на підставі ч. 5 ст. 100 КПК залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

4)DVD-R диск який наданий свідком ОСОБА_9 , на підставі ч. 5 ст. 100 КПК залишити в матеріалах кримінального провадження.

5)Копію аркушу формату А4 з надрукованими відомостями щодо особового складу органів поліції рф, які під час тимчасової окупації Херсонської області працювали на користь окупаційної влади на 35 аркушах, відповідно до ч. 5 ст. 100 КПК залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

5.3.Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, враховуючи вид покарання залишити без змін у вигляді тримання під вартою, як гарантію виконання вироку суду.

5.4.Жодних цивільно-правових вимог у вказаному кримінальному провадженні не має.

5.5.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Затвердити угоду від 21.06.2023 року про визнання винуватості укладену між прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

1.2.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з позбавленням права працювати у правоохоронних органах та державних органах влади строком на 15 років, без конфіскації майна.

1.3. Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

1.4.Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням за період з дня затримання тобто з 21.12.2022 року по день набрання законної сили вироком суду.

1.5.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.12.2022, а саме з: сім-картки із зображенням на ній № НОМЕР_1 ; сім-картки із зображенням на ній № НОМЕР_2 ; мобільного телефон марки «Xiaomi Redmi 10» НОМЕР_6 блакитно-чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 .

1.6.Скасувати заборону накладену ухвалою слідчого судді у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

1.7.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.12.2022, а саме з: майна яке було виявлено та вилучено 21.12.2022 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 : «Справки № 46 от 22.08.2022 года ГУ МВД в Херсонской области выдана на имя ОСОБА_6 рядовой полиции полицейский 2 отделения 2 взвода 1 роты ОБ ППСП УМВД по городу Херсону»; світлокопії знімку позивних із рукописними записами, які починаються словами «13 канал База-Опора…» та закінчуються словами «….Старая База - Броня 107»; світлокопії зразка рапорту на ім`я ОСОБА_7 ; «Анкети на пропуск на имя ОСОБА_8 »

1.8.Скасувати заборону накладену ухвалою слідчого судді у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

1.9.Речові докази у кримінальному провадженні:

1)сім-карта із зображенням на ній № НОМЕР_1 ; сім-карта із зображенням на ній № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10» НОМЕР_6 блакитно-чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 - повернути законному власнику обвинуваченому ОСОБА_3 .

2)Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 № НОМЕР_5 (дійсний до 20.02.2022 року), виданий Корабельним відділом у м. Херсоні УДМС у Херсонській області, - направити в місця позбавлення волі, за місцем відбуття покарання обвинуваченим, де зберігати до кінця строку відбуття покарання обвинуваченим. Після відбуття покарання обвинуваченим у вигляді позбавлення волі, вказаний паспорт підлягає поверненню обвинуваченому ОСОБА_3 .

3)Майно яке було виявлено та вилучено 21.12.2022 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 : «Справка № 46 от 22.08.2022 года ГУ МВД в Херсонской области выдана на имя ОСОБА_6 рядовой полиции полицейский 2 отделения 2 взвода 1 роты ОБ ППСП УМВД по городу Херсону»; світлокопія знімку позивних із рукописними записами, які починаються словами « 13 канал База-Опора…» та закінчуються словами «….Старая База - Броня 107»; світлокопія зразку рапорту на ім`я ОСОБА_7 ; «Анкета на пропуск на имя ОСОБА_8 », - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

4)DVD-R диск який наданий свідком ОСОБА_9 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

5)Копію аркушу формату А4 з надрукованими відомостями щодо особового складу органів поліції рф, які під час тимчасової окупації Херсонської області працювали на користь окупаційної влади на 35 аркушах, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

1.10.До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 вважати продовженим.

1.11.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.12.Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК угода не може бути укладена.

1.13.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.14.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

1.15.Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК.

С У Д Д Я: ОСОБА_1