Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи "Київський слідчий ізолятор" матеріали кримінального провадження № 0004145 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Заворичі Броварського району Київської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Ірпінського міського суду Київської області

від 28.02.2013 за ч.2 ст.263 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.309, ч.2 ст.345 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.309, ч.2 ст.345 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці він незаконно придбав та зберігав без мети збуту психотропну речовину амфетамін. 9 квітня 2016 року близько 12 години у ОСОБА_6 при виході з магазину "Еко Маркет", розташованого на вул. Вадима Гетьмана, 46-А в м. Києві, виник конфлікт з охороною, у зв`язку з чим на місце події прибули працівники поліції, які виявили факт зберігання ним психотропної речовини.

Крім того, 13 вересня 2017 року близько 23 години 30 хвилин поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виконуючи службові обов`язки у складі патрульного екіпажу "Форт-0901", прибули на виклик з приводу бійки за адресою: АДРЕСА_2 , і виявили сварку між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . З метою припинення конфлікту ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які перебували у форменому одязі, що надавало можливість встановити їх належність до Управління патрульної поліції у м. Києві, представилися та пред`явили ОСОБА_6 законні вимоги припинити протиправні дії. Однак ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу при виконанні службових обов`язків, на вимогу не відреагував, висловлювався на адресу поліцейських нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою і вчинив спробу залишити місце події. Коли поліцейські прийняли рішення про застосування спецзасобу - кайданок та доставлення ОСОБА_6 до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, під час спроби одягнути кайданки, останній, продовжуючи чинити непокору, з метою заподіяння тілесних ушкоджень вкусив ОСОБА_8 за праву руку.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2023 ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 11.09.2023 без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю доказів його винуватості та фальсифікацією матеріалів справи.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що прокурор не надає докази, і лише 21.04.2023 в судовому засіданні надав речові докази сумнівного походження, які в кримінальному провадженні були відсутні, з чого робить висновок про те, що висунуте йому обвинувачення нічим не підтверджується. У той же час головуючий у справі, незважаючи на те, що матеріали кримінального провадження містять суперечливу інформацію, виявляючи особисту зацікавленість, не викликає свідків, експертів, потерпілих та іншого обвинуваченого ОСОБА_10 , чим порушує вимоги кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, і що більш м`якi запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам обвинуваченого про відсутність доказів його винуватості. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки за один із злочинів, який є тяжким, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також особу обвинуваченого, який не має законного джерела доходу.

При цьому слід зважити і на те, що ОСОБА_6 є судимим, не має власної сім`ї, тривалий час перебував у розшуку.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3