УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року

м. Київ

справа № 351/1005/22

провадження № 51-4344ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 29 червня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої 3000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 07 червня 2022 року приблизно о 19:30, перебуваючи на толоці, яка розташована перед господарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у с. Попельник Снятинської ТГ Коломийського району Івано-франківської області, під час сварки з останньою на ґрунті тривалих неприязних відносин умисно завдала їй одного удару металевою частиною сапи в ділянку плеча, чим заподіяла легке тілесне ушкодження.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 29 червня 2023 року вирок стосовно ОСОБА_4 залишив без змін.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону просить скасувати постановлені стосовно ОСОБА_4 судові рішення та закрити щодо останньої кримінальне провадження з підстав, передбачених ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Суть доводів, наведених у касаційній скарзі захисника, зводиться до вказівок на те, що вирок місцевого суду та ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 є незаконними і необґрунтованими, а матеріали кримінального провадження не містять належних і допустимих доказів на підтвердження винуватості засудженої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Зокрема, вважає, що показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є недопустимими, оскільки ці свідки перебувають у дружніх стосунках із потерпілою.

На переконання ОСОБА_5 , досліджені судом рапорт про надходження повідомлення про заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень від 07 червня 2022 року та протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08 червня 2022 року не є письмовими доказами в розумінні ст. 84 КПК через те, що з них неможливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, які мають значення для цього кримінального правопорушення і підлягають доказуванню.

Вказує, що її підзахисна не була учасником слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_6 , і це позбавило її можливості ставити питання потерпілій стосовно заподіяння ударів і локалізації тілесних ушкоджень.

Зазначає про непроведення слідчого експерименту з її підзахисною та свідками для уточнення їх показань щодо заподіяння тілесних ушкоджень та їх локалізації, а також про непроведення перехресного допиту зі свідками під час судового розгляду.

Також вважає, що потерпіла не надала жодного доказу на підтвердження понесення нею глибоких фізичних та душевних страждань, а суд такі докази не досліджував.

Стверджує, що апеляційний суд не зважив на вказані порушення, належним чином не розглянув апеляційної скарги сторони захисту, не перевірив викладених у ній доводів, а тому рішення цього суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Отже, з огляду на наведені положення процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

Доводи захисника стосовно відсутності доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів відхиляє з урахуванням такого.

Під час перевірки судового рішення не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК висновки місцевого суду стосовно винуватості ОСОБА_4 ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджено доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Зміст обставин і доказів докладно наведено у вироку.

Так, постановляючи вирок, суд першої інстанції врахував: показання ОСОБА_6 (потерпілої), яка підтвердила факт заподіяння їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень; показання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (свідків), які були очевидцями конфлікту між засудженою та потерпілою; письмові докази, серед яких протокол слідчого експерименту від 21 липня 2022 року та фотоматеріали до нього за участю ОСОБА_6 , відповідно до якого потерпіла показала обставини подій, що відбулися 07 червня 2022 року, та висновок експерта від 08 червня 2022 року № 55, згідно з яким встановлено наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, визначено їх ступінь тяжкості й локалізацію.

Зазначені у вироку докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та не викликали у судів сумнівів в їх достовірності, а доводи сторони захисту про протилежне Верховний Суд вважає безпідставними.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення і правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 125 КК.

Апеляційний суд перевірив ці висновки місцевого суду, визнав їх обґрунтованими та вмотивованими і навів достатні аргументи й підстави для прийняття такого рішення. Із цими висновками судів попередніх інстанцій Верховний Суд погоджується.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність і умотивованість указаних висновків, касаційна скарга сторони захисту не містить.

Щодо тверджень захисника про те, що досліджені судом рапорт про надходження повідомлення про заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень від 07 червня 2022 року та протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08 червня 2022 року не є письмовими доказами в розумінні ст. 84 КПК, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази документи, висновки експертів.

Дійсно рапорт про надходження повідомлення про заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень від 07 червня 2022 року та протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08 червня 2022 року за своєю правовою природою не є доказами у розумінні положень ст. 84 КПК, а виступають підставами для відповідного реагування органів досудового розслідування, внесення ними відомостей до ЄРДР по фактах, висвітлених у них, та здійсненні їх кримінально-правової перевірки.

Водночас, захисник за обставин цієї справи, не навела жодного обґрунтування того, як посилання судів у своїх рішеннях на зазначені документи вплинуло на висновок про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, зроблений на підставі оцінки сукупності доказів, що зазначені вище, або іншим чином позначилося на законності постановлених у справі судових рішень.

Неспроможними є твердження захисника про проведення слідчого експерименту з потерпілою без участі її підзахисної, а також непроведення з ОСОБА_4 слідчого експерименту.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 240 КПК, яка встановлює правила проведення слідчого експерименту, до участі у ньому можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник, тобто залучення цих осіб відбувається за необхідності на розсуд особи, яка проводить такий експеримент, і відсутність підозрюваного, захисника, свідків під час проведення зазначеної слідчої дії з потерпілою не може вважатися порушенням порядку її проведення.

Також за вимогами вказаної вище норми процесуального закону проведення цієї слідчої дії за участю підозрюваного не є обов`язком для органів досудового слідства (див., постанови Верховного Суду від 24 листопада 2020 року у справі № 265/4436/18 (провадження № 3610км20); від 17 жовтня 2022 року у справі № 127/13109/19(провадження № 51-2112км21).

Крім того, суд першої інстанції, встановивши доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, задовольнив частково позовні вимоги потерпілої, постановивши стягнути із засудженої на користь потерпілої 3000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Як убачається з копій судових рішень, суд першої інстанції, розглянувши цивільний позов потерпілої відповідно до вимог статей 128, 129 КПК та з урахуванням ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір суми відшкодування моральної шкоди визначив з огляду на обставини справи та виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності й урахуванням того, що такий розмір грошового відшкодування є співмірний із заподіяною шкодою.

Колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди визначено обґрунтовано та з дотриманням вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене Суд відхиляє вказані доводи захисту.

Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність і умотивованість наведених висновків судів попередніх інстанцій, касаційна скарга захисника не містить.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 29 червня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3