Дата документу 25.07.2023 Справа № 336/7808/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/966/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/7808/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Галі Автономної Республіки Абхазія, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , який не має постійного місця проживання на території України,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 25.11.2018 року приблизно о 10 годині 50 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля будинку №20 по пр.Моторобудівників в м.Запоріжжі, правою рукою розбив переднє праве скло автомобіля «ВАЗ-21114» в кузові зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , та з салону автомобіля викрав GPS-навігатор «Xgody 740» вартістю 1696,50 грн., але його дії були помічені потерпілим ОСОБА_8 , який повідомив, що зазначений GPS-навігатор належить йому і наполягав на його поверненні. Не зважаючи на зауваження, ОСОБА_7 забрав GPS-навігатор і, не реагуючи на вимоги потерпілого, які він чув і реально сприймав, намагався покинути місце вчинення злочину, але був зупинений потерпілим ОСОБА_8 , тобто не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка його вчинила. Йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 06.07.2021 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, скасування арешту майна та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив на підставі ч.5 ст.72 КК зарахувати йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 23.11.2017 року по 12.06.2018 року та з 25.11.2018 року по 11.12.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки суд безпідставно зарахував такий строк з розрахунку день за день.

Обвинувачений та його захисник були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про відкладення апеляційного розгляду від них не надходило. А тому з огляду на відсутність у даному кримінальному провадженні обставин, які би відповідно до вимог кримінального процесуального закону вимагали обов`язкової участі обвинуваченого та захисника, апеляційний розгляд здійснено за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, вид та розмір призначеного йому покарання в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений не погодився із рішенням суду про зарахування йому в строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку день за день, вважаючи, що такий строк підлягав зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Проте такі доводи обвинуваченого не ґрунтуються на положеннях кримінального закону та є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення у даній справі обвинуваченим було вчинено 25.11.2018 року, тобто під час дії ч.5 ст.72 КК в редакції Закону №2046-VIII від 18.05.2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. А тому в даному випадку підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ч.5 ст.72 КК в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року відсутні.

Отже строк попереднього ув`язнення обвинуваченого зараховано судом першої інстанції у повній відповідності до вимог кримінального закону.

Відтак, оскільки кримінальний закон застосовано правильно, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни судового рішення не допущено, то апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4