Провадження № 11-кп/824/2822/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружин Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого неофіційно різноробочим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) вироком Жмеринського районного суду Вінницької області від 11.08.2014 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ,ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 104, 75, 76 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 10 місяців; 2) вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 29.10.2015 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 3) вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 02.12.2015 за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 13.01.2021 по відбуттю строку покарання, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, узв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 год. 00 хв. 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

01.10.2022 року, близько 11-00 год., обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи за своїм тимчасовим місцем мешкання, а саме кімнаті АДРЕСА_3 , де винаймав ліжко-місце в проміжок часу з 30.09.2022 по 01.10.2022, виявивши жіночу сумку, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась на бильці ліжко-місця, яке винаймала остання, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив вищевказану сумку, звідки таємно викрав грошові кошти у розмірі 7315 грн., завдавши ОСОБА_9 матеріального збитку у розмірі 7315 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати його в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до обвинуваченого звільнення від покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.

Зокрема, судом першої інстанції належним чином не враховано підвищений ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Також, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що інкримінований злочин має кваліфікуючу ознаку, що підвищує суспільну небезпечність вчиненого діяння, зокрема крадіжка вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Зважаючи на викладене, на думку прокурора, призначене ОСОБА_7 покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, є недостатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обвинуваченим ОСОБА_7 подано заперечення, в яких він просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Мотивуючи свої доводи вказує, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, а призначене судом першої інстанції відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Із положеннями ч.2 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Колегією суддів встановлена неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням. Суд має належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши та оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що приписи ст.75 КК України застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, із застосуванням положень ст.75 КК України, не було в повній мірі враховано обставини вчинення злочину та дані про особу обвинуваченого.

Зокрема, поза увагою суду залишилося те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. ОСОБА_7 реально відбував покарання у виді позбавлення волі, проте після звільнення, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, тяжкості вчиненого злочину, обставин скоєного, на думку колегії суддів, ОСОБА_7 безпідставно звільнено від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, що не сприяє меті покарання - виправлення засудженого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що з урахуванням конкретних обставин справи та даних про особу винного, його щирого каяття, визнання вини, добровільне відшкодування шкоди, є підстави для застосування ст.69 КК України.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини кримінального правопорушення, дані про особи обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та реально відбував покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 , а також таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого буде покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, оскільки саме таке покарання буде відповідати вимогам кримінального закону і буде необхідним та достатнім для досягнення його мети.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити у цій частині новий вирок.

ПризначитиОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання цього вироку.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: