Справа № 344/6871/23
Провадження № 1-кс/344/2737/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження №1000834, що внесене до ЄРДР, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286 КК України, що складена 30 березня 2023 року слідчим слідчого відділу Івано-Франківського районного управління ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_5 діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою, у якій просить поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження; скасувати постанову про закриття кримінального провадження №000834, внесеного до ЄРДР 25.10.2022 за фактом ДТП за участю водія ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення,п передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана постанова є передчасною та такою, що порушує норми чинного кримінально-процесуального законодавства України, оскільки до жодних процесуальних дій, в тому числі до проведення експертних досліджень, потерпіла залученою не була, експертами не допитувалась, перехресних допитів з іншою учасницею ДТП та свідками не проводилось. Адже між показаннями усіх наявна відчутна різниця, такі покази різняться з фактичними обставинами справи.

Поза увагою слідства залишився факт того, що потерпіла рухалась повільно, перед виходом на проїжджу частину дорогу зупинилася та переконалась у відсутності автомобілів поруч з пішохідним переходом. Також не взято до уваги той факт, що потерпіла ступила два повних кроки по пішохідному переходу. Перехід знаходився у місці, що добре проглядається з усіх сторін, що чітко вбачається з відео -файлу, який знаходиться у матеріалах справи, а копія такого також у потерпілої.

Як вбачається з оскаржуваної постанови на думку скаржника, висновки такої не відповідають фактичним обставинам справи, або ж суперечать таким обставинам.

Відповідно усі здобуті докази є недостатніми для доведення невинуватості водія.

Додаткової експертизи слідчим не призначалось, хоча були усі підстави.

Також слідчим, не проводився одночасний допит осіб, свідчення, яких не узгоджуються один з одним.

Окрім того, скаржник звертає увагу, що як вбачається з оскаржуваної постанови, ні слідчий, ні експерт, не звернув увагу на швидкість руху автомобіля, а також його рух, початок та закінчення маневру гальмування.

Фактично водій ОСОБА_7 порушила вимоги пунктів 12.4., 18.1 ПДР України, здійснила наїзд на ОСОБА_3 , внаслідок чого остання отримала серйозні травми.

Щодо поновлення пропущеного строку на оскарження такої постанови, та таку ОСОБА_3 отримала лише 13.04.2023.

Заявниця вимоги скарги підтримала та просила її задоволити. Вказала, що перед виходом на пішохід, вона зупинилась, незважаючи, що розмовляла по телефону. Боковим зором бачила, що автомобіль, що здійснив вподальшому на неї наїзд перебував ще за перехрестям, вийшовши на пішохід, побачила, як такий швидко рухається. На її думку, водійка також розмовляла по телефону, і зосередила увагу на своїй подрузі, яка повинна була керувати автомобілем їй на зустріч. Вказане можна спостерігати на відео.

Адвокат ОСОБА_8 скаргу підтримав, просив її задоволити. Додатково зазначив, що слідчим не надано оцінки того, що водій не виконала вимоги ПДР України. З відео вбачається, що ОСОБА_3 розпочала рух по пішохідному переході. Відтак, водій Комара повинна була перед собою спостерігати пішохода. В той же час така дає покази, що проїхавши нерегульоване перехрестя, подивилась вправо лише щоб переконатись чи не рухаються інші транспортні засоби.

Слідчий проти скарги заперечив, вказавши, що в межах даного кримінального провадження вичерпано всі можливі заходи для встановлення істини. Постанова про закриття кримінального провадження повністю вмотивована.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази та матеріали закритого кримінального провадження, слідчий суддя дійшла такого висновку:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

30.03.2023 слідчим слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001834, від 25.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як зазначено в ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бєлоусов проти України» заява № 4494/07 від 7 листопада 2013 року у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.10.2022 приблизно о 17 год. 35 хв., де ОСОБА_6 керуючи автомобілем Skoda Fabia, р.н. НОМЕР_1 , по вул. Довга в м. Івано-Франківську в напрямку вул. Павла Тичини, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала проїзну ділянку дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу відносно напрямку руху автомобіля справа на ліво.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні проведено ряд слідчих (розшукових) дій та експертиз.

Як зазначається в мотивувальній частині даної постанови - причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору, стали обставини події, за яких пішохід ОСОБА_3 , вийшовши на проїзну частину дороги, опинилась у смузі руху автомобіля Skoda Fabia, р.н. НОМЕР_1 на такій відстані, в межах якої водій ОСОБА_6 була позбавлена технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного експертного гальмування.

При цьому, слідчим зазначено, що дорожньо - транспортна пригода сталася унаслідок необережних дій пішохода ОСОБА_3 , яка переходила проїзну частину дороги в межах пішохідного переходу, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху. При цьому пішохід ОСОБА_3 порушила вимоги п. 4.10., п. 4.14. ПДР України.

У той же час, згідно з висновком експерта СЕ-19/109-23/2969-ІТ від 27.03.2023, зазначено, що водійка ОСОБА_6 повинна була керуватися, з технічної точки зору, вимогами п.п. 12.4., 18.1. ПДР України, рухатися даною ділянкою із швидкістю, яка не перевищує 50 км./год., а при наближені до нерегульованого пішохідного переходу зменшити швидкість, а в разі потереби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, які перебувають на нерегульованому пішохідному переході та для яких може бути створена перешкода чи не безпека.

Також, у висновку експерта йдеться про те, що згідно заданому комплексі вихідних даних, з моменту виходу пішохода ОСОБА_9 (рухалась у спокійному темпі ходьби), на проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу, водійка не мала технічної можливості уникнути шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування.

Отже, слідчим зазначено лише про технічну неможливість уникнення наїзду шляхом застосування екстреного гальмування при заданій швидкості. При цьому залишено поза увагою дотримання водієм п. 12.4.,18.1 ПДР України, про які також зазначено експертом.

Слід зазначити, що питання, які досліджувались експертом є відповіддю виключно на поставлені слідчим запитання у постанові про призначення експертизи.

При цьому, слідчим не надано оцінку діям водія в контексті висновку експерта, зокрема обставинам події, рух пішохода зі швидкістю 1,12 с., спокійний темп ходьби, дотримання водієм вимог п. 12.4., 18.1 ПДР України. А також діям пішохода перед виходом на пішохідний перехід; момент виходу пішохода на пішохідний перехід, вподальшому її руху; моменту коли на відео зафіксовано автомобіль - учасника ДТП.

Разом з тим, не встановлено реальну швидкість автомобіля, враховуючи між іншими і завдані тілесні ушкодження ОСОБА_3 ( механізм їх виникнення, що спостерігається на відео). Так, у судовому засіданні слідчим зазначено, що встановити швидкість автомобіля технічно неможливо. Однак, з матеріалів кримінального провадження, не вбачається факту вчинення слідчим відповідних слідчих дій в межах здобуття доказів щодо швидкості руху автомобіля.

Пунктом 1.10. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001, визначено, що небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки ( у тому числі рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу, чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшувати швидкість або зупинитись.

За пунктом 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Не надано оцінки дотримання водієм такого пункту ПДР України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Відсутність складу кримінального правопорушення як підстава закриття справи застосовується, коли встановлено, що подія, щодо якої надійшли заява або повідомлення, відбулася, була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльність), але сама по собі не є злочином, оскільки: а) відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона);б) наявні діяння, що виключають злочинність діяння.

Також, варто завернути увагу і на правовий висновок, викладений Верховним Судом від 10 грудня 2019 року у постанові по справі № 759/2926/16-к (провадження № 51-8348км18), що незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 12.3 Правил і негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Таким чином той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування пішохода на проїзній частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного пункту Правил.

При цьому, слідчий зазначаючи про порушення пішоходом п. 4.10, п. 4.14 ПДР України, не вказує в чому мало місце порушення, без належної перевірки можливості встановлення реальної швидкості автомобіля та діями пішохода перед виходом на пішохідний перехід, виходу пішохода в спокійному темпі ходьби на пішохідний перехід.

Слід зазначити, що висновок експерта про технічну причину настання даної ДТП не свідчить про його юридичну причину, яку слід встановлювати, про що зазначено і в самому висновку. Адже відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Оцінка дій учасників дорожнього руху про дотримання чи порушення ПДР, які є нормативно-правовим актом, віднесено до питань права. Поряд з цим, як вже було зазначено, експертом було зазначено про необхідність дотримання правил ПДР України водієм, а висновок експерта було надано по виключно суті поставлених запитань слідчим.

Слідчий суддя звертає увагу, що за загальним правилом,визначеним в ч.1 ст.92 КПК України збирання доказів, передбачених ст. 91 КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, зокрема і потерпілим.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшла висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови слідчим не надано повної оцінки усім обставинам даного кримінального правопорушення. Усе це в сукупності дає підстави вважати, що рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, а тому підлягає скасуванню з метою відновлення досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, як такий, що пропущено з поважних причин, заявником надано докази щодо надіслання її саме 08.04.( згідно штампу на поштовому конверті).

Керуючись ст. ст. 9, 91, 110, 303, 306, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задоволити.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження №1000834, що внесене до ЄРДР, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286 КК України, що складена 30 березня 2023 року слідчим слідчого відділу Івано-Франківського районного управління ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10.05.2023.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1