01.06.2023
Справа № 642/1315/23
Провадження № 1-кс/642/1665/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ст.слідчого СВ відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого: 1) 14.12.2010р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 2) 15.11.2011р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до позбавлення волі на 3 роки 3 місяці; 3) 01.11.2017р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень; 4) 18.08.2022р. Київським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень,

який підозрюється за ч.4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Ст.слідчий СВ відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, майор поліції ОСОБА_5 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

13.03.2023 відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи неодноразово судимим, достеменно обізнаним про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого в подальшому продовжувався та діє на сьогоднішній день, відповідно до Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин:

Так, 12 березня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 00:30 години прийшов до свого знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за цигарками.

Шляхом вільного доступу через незачинені двері ОСОБА_4 увійшов до кімнати домоволодіння та побачив раніше йому знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які спали.

Одночасно, ОСОБА_4 помітив мобільним телефон ОСОБА_7 торгівельної марки «Xiomi Redmi 9 C» на 32 GB помаранчевого кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), який лежав на столі у кімнаті.

В саме в цей час, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, близько 00:30 години 12.03.2023, перебуваючи у кімнаті домоволодіння АДРЕСА_2 , таємно викрав мобільний телефон торгівельної марки «Xiomi Redmi 9C» 32 GB, помаранчевого кольору (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), який належав ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, звернувши на свою користь вказаний мобільний телефон, розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №316М від 21.03.2023 потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2 241 гривень 67 копійок.

01.06.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Слідчий в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, зазначив про наявність ризиків, передбачених передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих або вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та пояснив, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний розкаявся у вчиненому, зазначив, що не переховувався від слідства, завжди з`являвся до слідчого і просив обрати йому домашній арешт.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідка та потерпілого, протоколом впізнання за фотознімками, протоколом огляду речей та предметів, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , висновком судово - товарознавчої експертизи.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , суспільну небезпеку інкримінованого кримінально протиправних дій, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими до суду копіями матеріалів кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_4 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього злочину.

Дослідженням особи ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, не працює та не одружений.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами кримінального правопорушення, яке вчинено в умовах воєнного стану, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлений тим, що ОСОБА_4 з метою уникнення суворого покарання може незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою змусити їх дати хибні показання на його користь.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даному етапі кримінального провадження підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, у тому числі й за корисливі злочини, і може, не маючи джерел доходів вчинити новий корисливий злочин.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 частини 5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя вважає, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине не тільки на підозрюваного, але і на життя членів його родини.

За таких обставин слідчий суддя з урахуванням майнового становища підозрюваного, враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 80520,00 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання ст.слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах державній установі «Харківській слідчий ізолятор»строком на 60 діб, а саме до 30 липня 2023 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з 01 червня 2023 р.

Визначити суму застави у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки строком до 30.07.2023 року:

1)прибувати до слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, прокурора або суду за першою вимогою;

2)не відлучатися з постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4)утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженню;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 30 липня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 01.06.2023р.

Слідчий суддя ОСОБА_1