Справа №1-773/2009 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2759/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року, якою відмовлено адвокату ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про зняття арешту з майна, накладеного в ході виконання виконавчого провадження -

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, до Дніпровського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 з клопотанням про зняття арешту з майна, який було накладено державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві при виконанні виконавчого листа № 1-773, виданого 20 жовтня 2009 року Дніпровським районним судом м.Києва про конфіскацію майна, належного батькові ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На обґрунтування заяви заявник зазначає, що зняття арешту необхідно для реалізації спадкових прав ОСОБА_7 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року відмовлено адвокату ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про зняття арешту з майна, накладеного в ході виконання виконавчого провадження.

Своє рішення суд мотивував тим, що зі змісту поданого до суду клопотання вбачається, що адвокат просить зняти арешт з майна, накладений державний виконавцем в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом №1-773, виданим 20 жовтня 2009 року Дніпровським районним судом міста Києва.

Арешт на майно ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було накладено відповідно до постанови державного виконавця при виконанні вироку суду щодо конфіскації майна у кримінальній справі, що підтверджується наданими заявником повідомленнями з Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві та постанови державного нотаріуса від 18 серпня 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відомостей, що арешт накладено під час дізнання чи досудового слідства або судом в матеріалах клопотання відсутні. Порядок зняття арешту з майна особи, накладеного державним виконавцем, регулюється Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, особа в інтересах якої звертається адвокат, не є стороною виконавчого провадження, та із змісту заяви вбачається наявність спадкових правовідносин.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2023 та ухвалити нову ухвалу про зняття арешту, накладеного Відділом Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа №1-773 від 20.10.2009.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва віл 03.03.2023 є незаконною, необгрунтованою і не мотивованою.

Зауважує на тому, що попри вірно встановлені фактичні обставини справи, судом зроблені хибні висновки, які містять істотні суперечності, не відповідають встановленим обставинам і не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Також апелянт стверджує, що суд залишає поза увагою ту обставину, що ОСОБА_7 на момент подання до суду в її інтересах клопотання про зняття арешту з невизначеного майна її померлого батька ОСОБА_9 , не є власницею 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка до теперішнього часу зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9 .

На момент звернення до суду з клопотанням про зняття арешту (і на даний час) ОСОБА_7 має статус спадкоємиці першої черги спадкоємців за законом

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_7 дійсно належить право саме на спадщину після смерті її батька ОСОБА_9 з моменту відкриття спадщини.

Проте їй на даний час не належить право власності на нерухоме майно батька, оскільки згідно до ст.182 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації його переходу від спадкодавця до спадкоємця.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що звернення до суду із клопотанням зняти арешт, накладений Відділом Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа №1-773 від 20.10.2009 Дніпровського районного суду м. Києва на виконання вироку вказаного суду від 03.07.2009 в частин; конфіскації всього майна засудженого ОСОБА_9 , обгрунтовувалось посиланням на норми статей 2, 7, 9, 539 КПК України. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст. 80 КК України 2001 року, ст.49 КК України 1960 року, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте судом судом не застосовано вказані норми чинного законодавства, а все обґрунтування відмови у задоволенні клопотання зводиться до не підсудності суду кримінальної юрисдикції.

Так висновок суду щодо «не наведення при зверненні до суду адвокатом обґрунтування звернення саме за нормами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року» є недоречним.

Окрім того, ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 подали клопотання про розгляд кримінального провадження без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції належним чином дотримався зазначених вимог закону.

Так, положеннями статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини та основним свобод, встановлено, що забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Як вбачається з матеріалів провадження та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_9 був засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 03.07.2009 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 321 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2009 року вказаний вирок залишено без змін. 05 жовтня 2009 року вирок Дніпровського районного суду міста Києва набрав законної сили.

Ні підставі виконавчого листа № 1-773 від 20 жовтня 2009 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, Дніпровським відділом Державної виконавчої служби у місті Києві було відкрите виконавче провадження з примусового виконання вироку. Як вбачається з даних ВЦ-спецрозділ, у виконавчому провадженні державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено про заборону на його відчуження. Із Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 09 грудня 2010 року, вбачається, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. 16 листопада 2012 року виконавче провадження було закінчено у зв`язку зі смертю боржника, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на власність не видавалося (а.с. 23).

При зверненні доньки померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири батька, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на все нерухоме майно, яке належало померлому ОСОБА_9 накладено арешт, що і стало підставою для подання клопотання адвокатом ОСОБА_6 .

Суд, з`ясувавши у судовому засіданні дані обставини, дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги, викладені у клопотанні адвоката ОСОБА_6 , в цілому, не підлягають розгляду судом кримінальної юрисдикції, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки дане питання не входить у перелік питань, визначених ст. 537 КПК України, тому не підлягає розгляду у порядку ст. 539 КПК України.

Так, статтею 537 КПК України визначено перелік питань, які вирішуються під час виконання вироків, серед іншого, питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироків.

Між тим, у клопотанні адвокат ОСОБА_6 не порушує питання, які б відповідали цій нормі, а його вимоги зводяться до скасування арешту майна накладеного Відділом Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві на підставі виконавчого листа № 1-773 від 20.10.2009 Дніпровського районного суду міста Києва на виконання вироку вказаного суду від 03.07.2009, який набрав законної сили, в частині конфіскації всього майна засудженого ОСОБА_9 .

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що порядок зняття арешту з майна особи, накладеного державним виконавцем, регулюється Законом України «Про виконавче провадження».

В даному конкретному випадку, беручи до уваги п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», вирішення питань скасування арешту майна у порядку ст. 174 КПК України стосується питань скасування арешту майна у кримінальних провадженнях на досудовому розслідуванні та у суді до вирішення справи по суті.

Відтак, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо не відповідності висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі фактичним обставинам справи та про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є необґрунтованими та такими, що не впливають на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року, якою відмовлено адвокату ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про зняття арешту з майна, накладеного в ході виконання виконавчого провадження - залишити без змін.

Судді ____________________ __________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4