УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи для вирішення питання

про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень

08 травня 2023 року

м. Харків

справа № 638/11128/21

провадження № 1-кп/638/680/23

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали обвинувального акту з реєстром матеріалів у кримінальному провадженні № 0003553 від 07 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, яка має вищу медичну освіту, розлученої, яка працює у КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» лікарем-гастороентерологом у гастроентерологічному відділенні, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України,

установив:

У провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2021 року вищевказаний обвинувальний акт переданий в провадження судді ОСОБА_9 .

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 від 02 серпня 2021 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 від 02 листопада 2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2022 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) ОСОБА_1 , на підставі наказу голови суду № 02-03/16 від 14 березня 2022 року про увільнення ОСОБА_9 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, розпорядження № 02-06/213 від 25 жовтня 2022 року.

Матеріали кримінального провадження передані у провадження судді ОСОБА_1 26 жовтня 2022 року.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 від 26 жовтня 2022 року кримінальне провадження № 0003553 від 07 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, прийнято до свого провадження. Призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Захисником обвинуваченої - ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 до суду подано клопотання про об`єднання кримінальних проваджень, в якому просить об`єднати матеріали кримінального проваджень № 0003553 від 07 вересня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України та кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, в одне провадження.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона, будучи кваліфікованим лікарем, достовірно знаючи про наявність в анамнезі у хворого ОСОБА_11 гіпертонічної хвороби 2 ступеня, ішемічної хвороби серця, стану після перенесеного у 2018 році аортокоронарного шунтування, усвідомлюючи, що у хворого має місце раптове погіршення стану його здоров`я та не непроведення повного та своєчасного обстеження, не встановлення вірного діагнозу та ненадання, у зв`язку з цим, необхідної, достатньої, своєчасної медичної допомоги, може призвести до тяжких наслідків для хворого ОСОБА_11 , у тому числі - до його смерті, допускаючи настання таких наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, без поважних причин не надала хворому з ОСОБА_11 необхідну у конкретному випадку медичну допомогу, що призвело до смерті останнього.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

При цьому органом досудового розслідування обвинувачення сформульовано таким чином, що з обвинувального акту вбачається, що до смерті ОСОБА_11 призвели саме дії ОСОБА_4 .

Вищевказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду.

Водночас, на сьогоднішній день у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова (головуючий суддя - ОСОБА_12 ) перебуває обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, а саме в тому, що вона без поважних причин не надала хворому ОСОБА_11 необхідну у конкретному випадку медичну допомогу, що призвело до смерті останнього.

Таким чином, ОСОБА_10 , як і ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні навмисного закінченого злочину.

При цьому, органом досудового розслідування обвинувачення сформульовано таким чином, що з обвинувального акту у вищевказаному кримінальному провадженні вбачається, що до смерті потерпілого ОСОБА_11 призвели саме дії ОСОБА_10 .

Виходячи з викладеного, в результаті виділення на стадії досудового розслідування, кримінального провадження відносно ОСОБА_10 з кримінального провадження № 0003553 від 07 вересня 2019 року за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, в Дзержинському районному суді м. Харкова на стадії судового розгляду перебувають два кримінальних провадження, які є аналогічними за правовою кваліфікацією, особою померлого хворого (тяжкими наслідками); потерпілим; матеріалами кримінального провадження що надаються стороною обвинувачення у якості доказів.

Вказані обставини, на думку сторони захисту, призводять до того, що склад суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , так і за обвинуваченням ОСОБА_10 , позбавлений можливості повно та неупереджено сприйняти та дослідити обставини смерті хворого ОСОБА_11 , які інкриміновано обом обвинуваченим.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що саме вона, без поважних причин не надала хворому ОСОБА_11 необхідну у конкретному випадку медичну допомогу, що призвело до смерті останнього. Таким чином, у кримінальній справі, відносно ОСОБА_4 , смерть ОСОБА_11 наступила саме від протиправних та навмисних дій ОСОБА_4 .

Між тим, відповідно до пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення саме її дії також призвели до смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Викладені в клопотанні обставини наочно свідчать, що фактично ОСОБА_4 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні одного злочину, оскільки їх діяння спричинили одні і тіж самі суспільно-небезпечні наслідки у вигляду смерті ОСОБА_11 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, та просив його задовольнити, передати кримінальне провадження для об`єднання.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію адвоката ОСОБА_5 , клопотання просив задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію захисників, вважала за доцільне направити матеріали кримінального провадження для об`єднання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала, вважає, що у даних кримінальних провадженнях різна об`єктивна сторона кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, участь прокурора не є правовою підставою для об`єднання кримінальних проваджень, право на захист обвинувачених не є порушеним.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа № 638/11128/21 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статі 139 КК України. Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про об`єднання кримінальних провадженнь підставі статей 217, 334 КПК України, оскільки, на думку захисника, двоє осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні одного кримінального правопорушення. Вважає, що вказане клопотання є безпідставним, а наведені захисником доводи такими, що не відповідають обставинам справ. Зазначила про те, що, виходячи із загальних положень про об`єднання кримінальних проваджень, передбачених частиною першою статті 334, частиною першою статті 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали кримінальних проваджень щодо декількох осіб, обвинувачених у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, обвинуваченої у вчиненні кількох кримінальних правопорушень. Тобто таке об`єднання є правом, а не обов`язком суду. При цьому основним критерієм об`єднання кримінальних проваджень є необхідність такого об`єднання для забезпечення виконання завдань кримінального провадження. Вважає, що об`єктивних підстав для об`єднання кримінальних проваджень не вбачається, а також і наявні обставини, які свідчать про недоцільність. Як вбачається з обвинувальних актів у вказаних кримінальних провадженнях, кримінальні правопорушення, що інкримінуються обвинуваченим, містять різні фактичні обставини їх вчинення та різний склад осіб, що обвинувачуються у їхньому вчиненні, тому наявність у обох кримінальних провадженнях у якості потерпілого ОСОБА_11 не може свідчити про необхідність їх об`єднання, а навпаки може ускладнити судове провадження щодо них. Досудовим розслідуванням встановлено, що дії ОСОБА_4 та ОСОБА_10 не були вчинені спільно, в групі за попередньою змовою. Обвинувачена ОСОБА_4 була лікуючим лікарем потерпілого ОСОБА_11 .. Та допустила дефект при наданні медичної допомоги ОСОБА_11 , який полягав у тому, що 02 вересня 2019 року після отримання результатів аналізів хворого, які свідчили про наявність запального процесу в організмі з ознаками ендогенної інтоксикації важкого ступеня, не забезпечила хворого природними системами детоксикації та медикаментозною терапією, засобами компенсації ендогенної інтоксикації, а також ігноруючи наявність підстав для цього, не призначила пацієнту аналіз крові на стерильність. Обвинувачена у справі № 638/7006/21, ОСОБА_10 , в ніч з третього на четверте вересня 2019 року була на чергуванні у відділенні інтенсивної терапії, та була викликана для огляду пацієнта ОСОБА_11 , оскільки його стан стрімко погіршувався. Обвинувачена ОСОБА_10 допустила дефект у наданні медичної допомоги хворому ОСОБА_11 , який полягав в тому, що після огляду о 19:30 03 вересня 2019 року лікар анестезіолог ОСОБА_10 повинна була перевести хворого ОСОБА_11 до відділення інтенсивної терапії, ураховуючи дані клінічних оглядів, наявні дані лабораторних досліджень (загальний аналіз крові показники С-реактивного білку крові), які були інтерпретовані не правильно. Таким чином, як вбачається з наведеного, обставини цих двох справ, об`єктивна сторона правопорушень, зміст допущених дефектів при наданні медичної допомоги у діях ОСОБА_4 та ОСОБА_10 різні. Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 є лікарями різних спеціальностей (гастроентеролог та анестезіолог). Обвинувачені обіймали різні посади у різних відділеннях лікарні та мали відмінні посадові обов`язки, якими знехтували під час надання медичної допомоги хворому ОСОБА_13 .. При цьому, дії лікарів не пов`язані між собою, хоча перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті пацієнта ОСОБА_13 . Крім цього, повідомила суд, що кримінальна справа № 638/7006/21 за обвинуваченням ОСОБА_10 призначена до судового розгляду 17 червня 2021 року. Виходячи з наведеного, вважає, що підстави об`єднання кримінальних проваджень № 638/11128/21 та № 638/7006/21 відсутні, об`єднання кримінальних проваджень є процесуально недоцільним, просила суд відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про об`єднання кримінальних проваджень. Також вказала на те, що право на захист обвинувачених не є порушеним, та жодним чином не звужує наданих їм законом процесуальних прав.

Суд, вислухав думку сторін кримінального провадження, представника потерпілого, та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає клопотання обґрунтованим на таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

У провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2021 року вищевказаний обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 переданий в провадження судді ОСОБА_9 .

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 від 02 серпня 2021 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 від 02 листопада 2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2022 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) ОСОБА_1 , на підставі наказу голови суду № 02-03/16 від 14 березня 2022 року про увільнення ОСОБА_9 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, розпорядження № 02-06/213 від 25 жовтня 2022 року.

Матеріали кримінального провадження передані у провадження судді ОСОБА_1 26 жовтня 2022 року.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 від 26 жовтня 2022 року кримінальне провадження № 0003553 від 07 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, прийнято до свого провадження. Призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Разом із тим, в провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2021 року кримінальне провадженні розподілено та надійшло в провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 .

Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_12 від 14 травня 2021 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000223 від 26 січня 2021 року стосовно ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_12 від 17 червня 2021 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 139 КК України призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватись в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 334 КПК України у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Виходячи із змісту частиною першою статті 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань у тому числі, щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями норми статті 21 КПК України передбачено право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

За змістом норм частин першої, п`ятої статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані чи прийняті в розумні строки. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк, стало предметом судового розгляду, щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Таким чином, оскільки об`єднання матеріалів кримінального провадження є правом, а не обов`язком суду, то вирішуючи відповідне питання суд (1) має виходити з наявності визначених для цього підстав, (2) керуватися загальними принципами КПК України, та Конвенції, (3) надати оцінку можливого негативного впливу об`єднання матеріалів кримінального провадження, з урахуванням обставин конкретного провадження / проваджень.

Відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються (див. рішення «Руїз Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 р., заява № 18390/91).

Наведені стороною захисту доводи підтверджують наявність у цьому випадку обставин, визначених частиною першою статті 217, частиною другою статті 334 КПК України. Матеріали провадження не містять доказів про наявність обставин, що відповідно до вимог частини другої статті 217 КПК України виключають можливість об`єднання кримінальних проваджень.

Розгляд клопотання на цій стадії у повній мірі відповідає положенням статті 315 КПК України та узгоджується з принципом розумності строків судового розгляду та принципом «процесуальної економії».

Разом із тим, окремий судовий розгляд проваджень щодо злочину створює ризик неповноти розслідування та судового розгляду і може призвести до порушення принципу об`єктивності та всебічності розгляду справи судом, тому є доречним є вирішення судом питання про об`єднання кримінальних проваджень.

Встановлено, що в результаті виділення на стадії досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_10 з кримінального провадження № 0003553 від 07 вересня 2019 року за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, в Дзержинському районному суді м. Харкова на стадії судового розгляду перебувають два кримінальних провадження, які є аналогічними за правовою кваліфікацією, особою померлого хворого (тяжкими наслідками); потерпілим; матеріалами кримінального провадження що надаються стороною обвинувачення у якості доказів. ОСОБА_10 , як і ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

При цьому суд має ураховувати, що відповідно до практики ЄСПЛ (див. п.п. 104, 105 рішення «Навальний і Офіцеров проти Росії» від 23 лютого 2016 року) окремий розгляд справ покладає на суд необхідність дотримання певних вимог під час розгляду відповідних справ, що, у свою чергу, створює додаткові ризики для охоронюваних законом прав обвинувачених.

Перша вимога - обов`язок суду утримуватися від буд-яких висновків або тверджень, що можуть стосуватися судового розгляду за іншим пов`язаним кримінальним провадженням, у тому числі відносно того, що інші можливі співучасники були причетні до цього злочину, і що це були саме вони особисто.

Друга вимога - це обов`язок суду утримуватися від прийняття фактичних обставин, викладених в іншій справі, як встановлених res judicata, тобто без додаткової перевірки, якщо обвинувачений не брав участі в попередньому процесі.

Чинне законодавство не містить прямих вказівок на необхідність дотримання судами двох вищезазначених вимог ЄСПЛ, оскільки основоположним є принцип прийняття кожним судом рішення виключно на свій розсуд, без можливості урахування обставин іншого пов`язаного провадження.

Певна можливість урахування обставин іншого провадження допускається виключно у випадках, передбачених статтею 90 КПК України, у якій зазначається, що судове рішення, яке має преюдиційне значення, не є доказом, а може бути використано лише при вирішенні питання допустимості доказів. Таке рішення має набути законної сили та встановлювати порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами.

У той же час, вищенаведене жодним чином не виключає, що на думку стороннього спостерігача може убачатися певна схильність судів діяти узгоджено у подібних ситуаціях, особливо коли обидва провадження мають одночасно розглядатися тим самим судом. У п. 108 рішення ЄСПЛ «Навальний і Офіцеров проти Росії» від 23 лютого 2016 року наголошується, що «… Суд уважає, що за даних обставин суди, які розглядали пов`язані між собою справи в рамках окремого провадження, були явно схильні до того, щоб діяти узгоджено, тому що будь-які висновки, що не узгоджуються між собою, у таких справах могли поставити під сумнів юридичну чинність двох вироків, винесених тим самим судом.

Суд уважає, що в цьому випадку ризик винесення вироків, що суперечать один одному, знижував мотивацію суддів до встановлення істини в справі та обмежував їхню здатність до відправлення правосуддя, що завдало непоправної шкоди незалежності та неупередженості суду, а також, у більш широкому сенсі, його здатності забезпечити справедливий судовий розгляд…»

Тобто, обєднання проваджень у цьому випадку забезпечує дотримання загального принципу презумпції невинуватості особи, закріпленого у статті 17 КПК України, і одночасно дозволяє у майбутньому уникнути будь-яких сумнів у неупередженості складу суду під час вирішення справи.

Також суд уважає, що об`єднання проваджень у цьому випадку є належним захистом свободи обвинувачених від самовикриття, закріпленого статті 18 КПК України, оскільки за наявності двох проваджень в одній справі особа буде знаходитися у процесуальному статусі обвинуваченого, а у іншій може виступати як свідок. Водночас у цьому конкретному випадку відсутні додаткові процесуальні гарантії, які певним чином захищали би права обвинувачених, зокрема у жодному з проваджень не порушено питання про укладення угоди з будь-яким із обвинувачених (що могло би вплинути на подальшу оцінку судом показань відповідних осіб).

ЄСПЛ приділяє особливу увагу подібним ситуаціям, наприклад, у п. 109 рішення ЄСПЛ «Навальний і Офіцеров проти Росії» від 23 лютого 2016 року з цього приводу зазначається, що «…Суд уважає, що виділення справи Х в окреме провадження, зокрема, його засудження на підставі досудової угоди про співпрацю в межах спрощеної процедури судового провадження, скомпрометувало Х як свідка у справі заявників. Як зазначалося вище, засудження ОСОБА_14 ґрунтувалося на версії подій, що була сформульована стороною обвинувачення та самим обвинуваченим у результаті укладення угоди про співпрацю, за відсутності необхідності перевірити таку версію або підкріпити її додатковими показаннями. Згодом, виступаючи як свідок, ОСОБА_14 був змушений повторити покази, надані ним як обвинуваченим на підставі угоди про співпрацю. Дійсно, якби в ході судового розгляду в справі заявників було доведено, що покази Х є неправдивими, вирок, винесений на підставі досудової угоди про співпрацю, могло би бути скасовано, а призначене покарання посилено. Більше того, коли б суд прийняв рішення про оголошення попередніх показів Х у ході судового розгляду, перш ніж захист мав можливість допитати його як свідка, у будь-якого незалежного спостерігача могло б скластися враження, що тим самим суд закликав свідка дотримуватися конкретної версії подій...».

За правилами частини першої статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. У той же час, паралельний розгляд у суді різних проваджень щодо окремих осіб вочевидь, ускладнює усвідомлення обвинуваченими меж висунутого обвинувачення, з огляду на наявність одних і тих самих обставин вчинення злочину у різних провадженнях. Роздільний судовий розгляд цих проваджень щодо злочину може призвести до відсутності у повній мірі розуміння обвинуваченими меж висунутого обвинувачення у кожному окремому провадженні.

При цьому ЄСПЛ констатує, що положення підпункту «а» п. 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії»).

З огляду на таке, суд приймає до уваги доводи сторони захисту та вважає, що розгляд вищевказаних кримінальних проваджень різними складами суду вимагатиме подвійного дослідження одних і тих же доказів, виклику та допиту одних і тих же свідків (експертів у разі необхідності), призначення (за потреби) одних і тих же судових експертиз, заслуховування пояснень учасників із одних і тих самих питань у двох різних судових провадженнях, що не сприятиме дотриманню прав учасників кримінальних проваджень на доступ до правосуддя у розумні строки.

Таким чином суд доходить висновку, що у цьому випадку об`єднання матеріалів кримінальних проваджень є доцільним, оскільки таким об`єднанням досягається можливість забезпечення повноти й об`єктивності дослідження обставин кримінального правопорушення та «процесуальної економії».

Суд приймає до уваги те, що вказані особи обвинувачуються у вчиненні одного і того ж самого кримінального правопорушення, а також, із метою забезпечення повного та ефективного судового розгляду та процесуальної економії часу, суд вважає клопотання захисника про об`єднання кримінального провадження № 0003553 від 07 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_4 та з кримінальним провадженням № 0000223 від 26 січня 2021 року стосовно ОСОБА_10 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому задоволення клопотання відповідає загальним принципам КПК України та Конвенції.

У свою чергу судом не встановлено обставин, що могли б свідчити про те, що об`єднання матеріалів у одне кримінальне провадження будь-яким чином може негативно вплинути на повноту судового розгляду або завдає шкоди охоронюваним законом правам та інтересам обвинувачених.

Також слід зазначити, що процедура розгляду питання про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень на стадії підготовчого судового провадження КПК України детально не врегульована. Заборони розглядати такого роду питання на стадії підготовчого судового засідання КПК України не містить.

Суд зазначає, що відповідне повноваження суду визначено в статті 334 КПК України, яка є спеціальною нормою по відношенню до інших норм Кодексу.

Водночас згідно з частиною другою статті 334 КПК України у разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Із системного та функціонального аналізу цієї норми суд робить висновок, що розгляд питання про об`єднання кримінальних проваджень згідно з КПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження.

Оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 надійшло до суду раніше, а саме 13 травня 2021 року, суд доходить висновку про необхідність передати дане кримінальне провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 для вирішення питання про їх об`єднання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 217, 314, 334 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про об`єднання кримінальних проваджень - задовольнити.

Передати обвинувальний акт з реєстром матеріалів у кримінальному провадженні № 0003553 від 07 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 139 КК України, судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 для вирішення питання про об`єднання з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000223 від 26 січня 2021 року стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною другою статті 139 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 08 травня 2023 року о 16 год 30 хв.

Суддя ОСОБА_1