В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/623/23

Провадження № 1-кп/348/217/23

15 серпня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 21.2.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованому АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із вищою освітою, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні нікого не має, депутатом не обирався, раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статтею 125 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участі сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, за наступних обставин.

20 лютого 2023 року близько 22 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив словесний конфлікт зі своєю племінницею ОСОБА_5 .

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на нанесення тілесних ушкоджень своїй племінниці ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, схопив правою рукою за шию, лівою - за обличчя племінниці ОСОБА_5 та вдарив декілька разів головою об стіну ванної кімнати.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, синців шиї, що згідно висновку судово-медичного експерта № 55 від 24.02.2023 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені обставини вчиненная кримінального правопорушення підтверджуються наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальних актах визнав частково. У тому що сталося, вважає є також вина потерпілої ОСОБА_5 , яка нечемно поводилась із його батьками.

Обвинувачений пояснив, що проживає в м.Коломия разом із цивільною дружиною. 20.02.2023 близько о 21-00 годині прийшов до дому батьків за адресою: АДРЕСА_1 , до цього випив пива. У батьків вирішив поговорити із племінницею щоб менше лізла до баби і діда (його батьків), не кричала на них. Вони про це йому не скаржились і не просили це робити, він вирішив сам з нею поговорити. Близько о 22-00 годині він зайшов до туалету, в якому перебувала племінниця із своєю дитиною. Під час розмови взяв племінницю за шию і притиснув до стіни, а потім декілька разів вдарив.

Також обвинувачений суду пояснив, що має задовільний стан здоров`я, є працездатною людиною, однак офіційно не працевлаштований, на обліку центру зайнятості не перебуває, виконує роботи по найму, постійного джерела доходу не має, свій матеріальний стан оцінює як важкий, дітей або інших осіб на утриманні не має.

Відповідно до ч.1 ст.337 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) судовий розгляд проведено в межах обвинувачення, висунутого ОСОБА_3 , під час якого встановлено наступне.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинуваченим є її рідним дядьком, який тривалий час (5 років) проживає в м.Коломия з цивільною дружиною. Вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із бабою, дідом (батьками ОСОБА_3 ), а також зі своєю матір`ю, сестрою і дітьми. 20.02.2023 року приблизно о 21-22 годині ОСОБА_3 прийшов п`яний до них додому, поговорив із батьками і пішов спати. Вночі її дитина - ОСОБА_6 , 2018 року народження пішла в туалет, вона пішла разом з нею. В цей час у ванну кімнату зайшов дядько і почав поговорити з нею з приводу того, що вона неправильно говорить і поводиться із його батьками. Його п`яну розмову вона не розуміла, тому відповіла, щоб він йшов спати і потім вони поговорять. Після чого, ОСОБА_3 одною рукою схопив її за шию, іншою рукою за обличчя і почав бити об стіну. У неї були синці на шиї і обличчі, а на голові шишка. Під час цих подій її дитина знаходилась поруч, руками тримала голову, злякалась.

Також пояснила, що дядько скандалить з усіма коли в стані сп`яніння. Йому завжди щось не подобається, постійно йому щось винні. З бабусею і дідусем у неї відносини нормальні, конфліктів не має. У зв`язку із завданням шкоди здоров`ю вона понесла витрати на лікування, обвинувачений їх не відшкодував.

Крім показань обвинуваченого та потерпілої вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні також підтверджується наступними доказами.

Так, згідно з даними рапорту 20.02.2023 о 21-50 годині надійшло повідомлення на 102 від чергового лікаря Надвірнянського ЦРЛ ОСОБА_7 про те, що працівники поліції доставили ОСОБА_5 ,1991 р.н., якій відомі особи у м.Надвірна нанесли тілесні ушкодження. Заявниця повідомила, що знаходячись у себе вдома у неї виник конфлікт із дядьком ОСОБА_3 , 1964 р.н., який безпідставно чіплявся до заявниці провокував її до конфлікту після чого взяв руками за шию та почав сильно тиснути.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.02.2023, прийнято заяву від потерпілої ОСОБА_5 про те, що 20.02.2023 р близько 22-00 год. у заявниці виник конфлікт із дядьком ОСОБА_3 який безпідставно чіплявся до заявниці, провокував її до конфлікту, після чого взяв руками за шию та почав сильно тиснути, душити;

Згідно із протоколу огляду місця події від 22.02.2023 із фототаблицями проведений огляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема ванної кімнати, де відбулось побиття. В результаті огляду нічого не вилучено;

За висновком експерта № 55 від 24.02.2023 року, у потерпілої ОСОБА_5 виявлені наступні ушкодження: садно обличчя та синці шиї, які отримані від дії тупих предметів, можуть відповідати терміну утворення і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер, локалізація виявлених тілесних ушкоджень, не виключають можливості їх утворення і від ударів руками чи ногами у вказані анатомічні ділянки, в кількості не менше трьох фізичних контактних дій;

Також в судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_3 вчинив дії, які виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно із п.2 ч.1 зазначеного Закону дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

З огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні ОСОБА_3 , ознак, перелічених в ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме: вчинення фізичного насильства щодо родички (племінниці), а також в присутності дитини, яка стала свідком (очевидцем) такого насильства щодо її матері.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що ним відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК) вчинений кримінальний проступок.

Визначаючи міру покарання суд також враховує, що обвинуваченим вчинене закінчене умисне кримінальне правопорушення, суспільна небезпечність якого полягає в нанесенні шкоди здоров`ю людині.

З даних про особу обвинуваченого випливає, що він має визначене і постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, проживає у незареєстрованому шлюбі, дітей або утриманців не має, працездатний, однак офіційно не працевлаштований, на обліку центру зайняті не перебуває, не має постійних джерел доходу, матеріальний стан незадовільний, на обліку у психіатричному і наркологічному кабінетах не перебуває, раніше не судимий.

Вирішуючи питання щодо обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого суд виходить з наступного:

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Крім того, щире каяття є відвертою негативною оцінкою винним своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які йому ставляться в провину. Щире каяття характеризує поведінку винної особи після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта. При цьому особа визнає антигромадський характер вчинку й готова нести відповідальність. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. Тобто щире каяття це передусім морально-психологічне явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею злочину, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду та рішенні особи більше не вчиняти злочинів. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений винним себе визнав частково, вважав, що потерпіла також винна у даному конфлікті, хоча і не заперечував обставини вчинення ним кримінального правопорушення, однак, дій спрямованих на вибачення, відшкодування завданих збитків, засудження своєї поведінки не вчинив, що в судовому засіданні підтвердила потерпіла.

Обвинувальний акт містить посилання на обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Під час розгляду справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є рідним дядьком потерпілої ОСОБА_5 , якому вона приходиться племінницею.

Відповідно до ст..ст.2,3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.

Таким чином, інші родичі на підставі кровного споріднення (двоюрідні брати та сестри, тітки, дядьки, племінники, племінниці та ін.) не є учасниками сімейних правовідносин за винятками, встановленими законом.

З огляду на те, що обвинувачений і потерпіла спільно не проживають, спільним побутом не пов`язані і не мають взаємних прав та обов`язків, їх відносини лише тільки за фактом підстава не можна вважати сімейними.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про виключення з обвинувачення посилання на обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття та обставину, яка обтяжує його покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якої винний перебуває у сімейних відносинах.

Таким чином обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням відсутності обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи його особу, що ОСОБА_3 в цілому по матеріалах справи характеризуються задовільно, враховуючи його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, відсутності розкаяння і відшкодування завданих збитків, а також з огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості його наслідків, думку потерпілої з приводу покарання, суд, керуючись ст.ст.56,65-67 КК України, вважає за необхідне з кількох альтернативних покарань, передбачених частиною першою статті 125 КК, обрати обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, враховуючи при цьому майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований і не має постійних джерел доходу, що унеможливлює призначення інших видів покарань. З огляду на обставини і наслідки вчинення кримінального правопорушення, особу винного, таке покарання йому слід призначити на рівні верхньої межі, встановленої законом, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

На підставі ст..91-1 КК України суд вважає необхідним в інтересах потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, обмежувальний захід, відповідно до якого на ОСОБА_3 покласти обов`язки з направлення для проходження пробаційної програми.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На досудовому розслідуванні обвинуваченому запобіжний захід не обирався, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись стст.368,370,374 КПК, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Судимість вважається погашеною після відбування покарання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

На підставі ст..91-1 КК України застосувати відносно ОСОБА_3 строком на 3 (три) місяці обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, у вигляді його направлення для проходження пробаційної програми.

Речові докази: догоспітальний клінічний протокол №366 від 20.02.2023 на ім`я ОСОБА_5 зберігати при матеріалах кримінальної справи №348/623/23 (провадження №1-кп/348/217/23).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1