Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2184/23
Провадження № 1-в/553/356/2023
У Х В А Л А

Іменем України

12.09.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Крюківського районного суду Полтавської області від 10.11.2015 року за ч.3 ст.152, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 10 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

22.08.2023 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клоптання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання, вважає, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення, він працює, усвідомив свою провину, але вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України заперечує.

Представник установи виконання покарння в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_5 працює, на засіданні комісії в 2022 році відносно засудженого було відмовлено у внесенні подання щодо умовно-дострокового звільнення. Вважає, що є підстави для розгляду даного клопотання.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 заперечив, оскільки матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого не містять достатніх відомостей про виправлення засудженого, вважає поведінку засудженого не стабільною, оскільки засуджений мав стягнення за порушення дисциплини, достатніх данних, що засуджений сумлінно ставиться до праці матеріали особової справи не містять.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як встановлено судом засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.296, ч.1 ст.122, ч.3 ст.152 КК України. Остаточне покарнання засудженому ОСОБА_5 призначено у виді 10 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання відраховується з 03.07.2015 року, кінцевий строк відбування покарання 22.01.2023 рік, отже засудженим відбуто строку призначеного покарання.

Відповідно до довідки від 10.08.2023 року засудженому нараховувалася заробітна плата у березні, квітні 2017 року, та у лютому, квітні, травні, липні 2021 року. Всього нараховано 647,69 грн.

Засуджений ОСОБА_5 мав 2 стягення, які погашено, а саме 19.09.2015 року догана за зберігання заборонених предметів, та 20.06.2018 року 5 діб ДІЗО за створення конфліктної ситуації з іншим засудженим. Має 18 подяк.

На даний час засуджений працевлаштований прибиральником підсобних приміщень. За власною ініціативою залучався до додаткових неоплачувальних робіт.

У характеристиці на засудженого ОСОБА_6 , затвердженої 01.08.2022 року зазначено, що термін застосування умовно-дострокового звільнення, згідно ст.81 КК України 25.07.2022 року. Згідно вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської область від 10.11.2015 року майнового позову в установі не має, вину у скоєному злочині не визнає. В судовому засіданні засуджений також пояснив, що вину у злочині, передбаченому ч.3 ст.152 КК України він не визнає, але шкодує, що так сталося, моральну шкоду в добровільному порядку не відшкодовував.

Під час утримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарання (№23)» характеризувався посередньо. Заохочень не мав, до праці не залучався.

З 25.12.2015 року відбуває строк покарання ув Дерджавній установі «Полтавська виправна колонія (№64)». За час відбування покарання характеризується добре. До праці ставиться задовільно, ініціативи не проявляє, у взіємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свій адрес, дбайливо ставиться до майна установи, виконує передбачені законодавством вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Згідно до ступеню ризиків визначення повторного кримінального правопорушення має середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства.

Відповідно до характеристики, завтердженої начальником установи 01.08.2022 року, зроблений висновок про те, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. На підставі ст.81 КК України його не можливо звільнити умовно-достроково.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Правова конструкція ст. 81 КК України дає надію засудженому на можливість дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання і стимулює його до зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці як обов`язкових умов для здійснення такої надії.

Щодо змісту критеріїв, зазначених у ч. 2 ст. 81 КК, "сумлінна поведінка і ставлення до праці", то вони мають засвідчити, що засуджений довів своє виправлення. Визначення таких критеріїв залежить не лише від тяжкості вчиненого злочину і даних про особу засудженого, а головним чином від наявності сумлінного додержання ним усіх вимог режиму місця відбування покарання і правил поведінки та людського спілкування у колективі, від сумлінного і активного виконання дорученої роботи, суворого додержання виробничої дисципліни, щирого каяття у вчиненні злочину тощо.

При цьому, вказаних ознак поведінка засудженого повинна мати протягом усього періоду відбування ним покарань і в усіх установах, де він перебував, а висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватися на всебічному врахуванні вищенаведених даних та аналізу всього періоду відбутої частини строку покарання засудженим.

Тими матеріалами, які надані в розпорядження суду, не доведено, що поведінка засудженого протягом усього періоду відбування покарання вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення, оскільки засуджений мав стягнення, щирого каяття у вчинених злочинах не відбулося, злочині, передбачені ч.3 ст.153, ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України, вбули вчинені ОСОБА_5 , під час випробувального терміну 2 роки, призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що свідчить про нехтування встановленими правилами повідінки в суспільстві, а ж до рівня вчинення протиправних дій, які свідчать про небажання стати на шлях виправлення, та на думку членів комісії Полтавської виправної колонії (№64) засуджений ОСОБА_5 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, у з`явзку із чим у 2022 року прийнято рішення у відмові в поданні матеріалів відносно засудженого на умовно-дострокове звільнення як такому, що не не довів своє виправлення.

Суд також приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте відсутність в повному обсязі фактичних підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки останній в судовому засіданні не довів своє виправлення, в матеріалах особової справи також відсутня інформація, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У зв`язку з чим, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення є передчасним, та не знаходить підстав для задоволення клопотання засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, 537,539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений та оголошений 15.09.2023 року о 8.45 годині.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1