КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

адвоката - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку майно, а саме на: автомобіль марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_7 ; ключі від автомобіля марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні № 0001749 від 14 липня 2022 року, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку автора апеляційної скарги автомобіль та ключ до нього не відповідають критеріям ст. 98 КПК України та не можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні, не можуть бути предметом конфіскації, у зв`язку з чим відсутні підстави для накладення арешту та обмеження у користуванні майном ОСОБА_6 та право розпорядження цим майном.

Крім того, представник в своїй апеляційній скарзі зазначає і про те, що слідчий суддя приймаючи до розгляду клопотання прокурора не звернув уваги на порушення строків звернення до суду з таким клопотанням.

Враховуючи, що розгляд клопотання сторони обвинувачення проводився без повідомлення ОСОБА_6 чи його представника, копія оскаржуваного рішення отримана 05.04.2023, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважної причини.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 березня 2023 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001749 від 14.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 20.01.2023 року вказане в клопотанні майно визнано у кримінальному провадженні № 0001749 від 14.07.2022 речовим доказом.

03.03.2023 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_7 ; ключі від автомобіля марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні № 0001749 від 14 липня 2022 року, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку майно, а саме на: автомобіль марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_7 ; ключі від автомобіля марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні № 0001749 від 14 липня 2022 року, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи частково дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001749 від 14.07.2022 року, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку, що зазначене майно, відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, а тому підлягає арешту.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України, є, на думку колегії суддів, необґрунтованими, оскільки зазначене майно в повній мірі відповідає зазначеним ознакам, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та у встановленому законом порядку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а відтак підлягає арешту.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року, якою накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку майно, а саме на: автомобіль марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_7 ; ключі від автомобіля марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні № 0001749 від 14 липня 2022 року, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном,- залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2704/2023 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1