Справа № 317/3213/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника установи виконання покарань ОСОБА_4

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області в режимі відеоконференції з ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 18 березня 2013 року за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення.

Клопотання обґрунтоване тим, що він підпадає під дію даної норми, оскільки довів своє виправлення та відбув строк, необхідний для умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та просив суд його задовольнити. Зазначив, що протягом часу з 2013 року і по 2021 рік він працював на виробництві установи. За час відбування покарання він постійно вдосконалював свої трудові навички, опанував п`ять професій. Вважає, що адміністрація установи виконання покарань упереджено ставиться до нього, через що у 2021 році, коли наступив строк його пільги, його вивели з промислової зони та перевели до відділення СПС, засуджені якого не мають змоги працювати. Пояснив, що ті два стягнення, які він отримував під час відбування покарання, є наслідком упередженого ставлення до нього з боку адміністрації установи.

Засуджений зазначив, що хоча його родина мешкає на окупованій території, у нього є донька в місті Запоріжжі, яка має житло та чекає на його звільнення.

Захисник засудженого, адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання засудженого та зазначив, що в цій справі дійсно вбачається упереджене ставлення адміністрації БВК-99 до засудженого ОСОБА_6 , який протягом часу відбування покарання багато років сумлінно працював на виробництві установи. Вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання засудженого та звільнення його умовно-достроково.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , оскільки він не довів свого виправлення. Зазначив, що ОСОБА_6 дійсно працював на виробництві установи та багато разів заохочувався адміністрацією установи, однак протягом останніх років його поведінка змінилась, він перестав отримувати заохочення. Дійсно, ОСОБА_6 було переведено до відділення № 7, засуджені якого не працюють на виробництві, однак засуджений після переведення не проявляв жодної ініціативи щодо виконання робіт з благоустрою установи. Крім того, у 2018 та у 2021 роках він отримав два стягнення за порушення режиму відбування покарання, одне з яких сувора догана, була накладена на ОСОБА_6 за нетактовну поведінку по відношенню до працівників адміністрації. Після 2020 року він жодного разу не був заохочений. Вважає, що відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , оскільки він не довів свого виправлення.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що він не бачить підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, оскільки він не довів свого виправлення. Зазначив, що поведінка засудженого має бути оцінена за весь період відбування покарання, а як вбачається з матеріалів справи, поведінка засудженого не весь час була позитивною, оскільки останнє заохочення він отримав у 2020 році і після цього жодного разу не заохочувався. Натомість, у 2021 році він отримав стягнення, що свідчить про нестабільність його поведінки.

Також прокурор звернув увагу на те, що засуджений в судовому засіданні сам визнав, що він має конфлікт з керівництвом установи, що, на думку прокурора, свідчить про відсутність підстав для висновку про те, що він довів своє виправлення. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, вислухавши засудженого та його захисника, представника адміністрації, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали, надані суду, вивчивши в судовому засіданні висновок щодо ступеня виправлення засудженого та обговоривши з учасниками справи всі виставлені ОСОБА_6 бали, дослідивши «Щоденник індивідуальної роботи з засудженим» та матеріали особової справи засудженого, дійшов наступних висновків.

Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

1.засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

2.засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

Як вбачається з висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , він має 56 балів з необхідних 60.

При цьому судом було оцінено кожен виставлений бал з урахуванням вимог «Порядку визначення ступеня виправлення засудженого», що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 294/5 від 19 січня 2023 року.

В цьому контексті судом встановлено, що адміністрація установи не завжди виважено та всебічно оцінювала ті критерії, які обумовлюють виставлення того чи іншого балу засудженому. Деякі бали виставлені формально, без належного дослідження встановленого критерію, а деякі бали без повного та всебічного дослідження пов`язаних обставин.

В той же час, суд не вбачає в конкретно виявлених в ході судового розгляду недоліках оцінки адміністрацією БВК-99 ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 тих факторів, які б категорично вплинули б на сам висновок.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення станом на 03 липня 2023 року засуджений ОСОБА_6 має одинадцять заохочень, останнє з яких датоване 30 грудня 2020 року. Крім того, ОСОБА_6 мав два стягнення: попередження 01 листопада 2018 року за виготовлення заборонених предметів, та сувору догану 23 квітня 2021 року за нетактовну поведінку по відношенню до представників адміністрації. Вказані стягнення погашені у встановленому порядку.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_6 відбув.

Оцінюючи доводи клопотання та обставини, що вбачаються з письмових матеріалів, суд виходить з того, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні ретельно встановлювати додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Суд має оцінити поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання.

Вказане повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недотримання умови, передбаченої ч. 2 ст. 81 КК України, оскільки матеріалами справи не підтверджено те, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, про що свідчить наявність стягнення після отримання ним останнього заохочення в грудні 2020 року. Хоча це стягнення на даний час погашене, відсутність у ОСОБА_6 заохочень за такий тривалий період не дає суду підстави вважати, що він довів своє виправлення.

В цьому контексті суд не може погодитись з доводами засудженого та його захисника щодо того, що адміністрація установи не дає можливість ОСОБА_6 працювати та, відповідно, отримувати заохочення, враховуючи наступне.

ОСОБА_6 за вироком суду не має цивільного позову та не зобов`язаний працювати. Право засудженого на працю може бути реалізоване в тому випадку, коли в установі виконання покарань є робоче місце, яке може бути зайнято засудженим та є потреба в навичках саме цього засудженого. Тобто, наявність або відсутність працевлаштування засудженого сама по собі (без урахування інших суттєвих обставин) не може впливати на висновок щодо ступеня його виправлення. При цьому суд вважає, що ОСОБА_6 міг би проявляти ініціативу та за власним бажанням здійснювати роботи з благоустрою установи, однак, як вбачається з пояснень начальника відділення СПС та з матеріалів справи, такої ініціативи засуджений не проявляє.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 81 КК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення залишити без задоволення, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1