Провадження № 11-сс/4823/261/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Новгород-Сіверського РВП ГУ ПН в Чернігівській області ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_8 ; задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю строком до 13 серпня 2023 року.

Заборонено ОСОБА_8 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та покладено на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; не відлучатися з місця постійного проживання, а саме з м. Новгород-Сіверський Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування у будь-якій формі зі свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідчий суддя вказав, що прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому в задоволенні клопотання, в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного, слід відмовити.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 18 липня 2023 року, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 грн. Вказав на доведеність і наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та не зникли. Також послався, що ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим, перебуваючи на волі, може вчинити дії, спрямовані на переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили залишити ухвалу слідчого судді без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 24 лютого 2023 року до ЄРДР за №0000105 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Органом досудового розслідування 18 квітня року ОСОБА_8 письмово повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області 19.04.2023, щодо підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

06 червня 2023 року, керівником Новгород-Сіверської окружної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні був продовжений до трьох місяців, тобто до 18 липня 2023 року.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Підставами для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зі змісту ст.183 КПК України убачається, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Змінюючи підозрюваному запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя, беручи до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, за вчинення яких передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, дійшов висновку про обґрунтованість лише ризику, визначеного п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_8 може продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збутом наркотичних засобів з метою отримання прибутку, так як на даний час ніде не працює, не має постійного джерела прибутку.

Слідчим суддею також взято до уваги, що ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки та постійне місце мешкання, тобто постійно проживає за зазначеною адресою разом з матір`ю, яка здатна забезпечити необхідні потреби підозрюваного під час цілодобового домашнього арешту. Також, незважаючи на наявність судимостей, ОСОБА_8 протягом більш, ніж десяти останніх років до кримінальної відповідальності не притягувався.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_8 вид запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, а покладені слідчим суддею, при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обов`язки забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від «26» червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п. 51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

При цьому, вимога прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою є необґрунтованою, не підтверджена доказами, які вимагають такого обмеження свободи підозрюваного, не зазначено, з яких підстав прокурор вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4