№ 1-кп/202/1108/2023
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000055 від 15.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Середа, Шебекінського району, Бєлгородської області, російської федерації, громадянин України, українець, не одружений, з середньою освітою, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходить військову службу на посаді водія відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , солдат, зареєстрований та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 п.5 ч.2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

Прокурором, з огляду на те, що наступне судове засідання не може бути призначення до спливу строку дії запобіжного заходу, заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за час перебування під вартою ризики не зменшились, а тому застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та зазначив, що досудове розслідування проведено неповно, що потягло за собою неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, а також те, що клопотання не є мотивованим та не обґрунтовується належними доказами, а ґрунтується на припущеннях, тому просив суд застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, або визначити мінімальний розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, наголошує на тому, що підставами обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 була наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, тяжкість злочину, у скоєнні якого він обвинувачуються, який відноситься до категорії особливо тяжкого.

Також суд урахував, що обвинувачений перебуваючи на волі, може безперешкодно переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На час розгляду цього клопотання, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що продовжують існувати ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки санкція статті злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 передбачає покарання від 10 до 15 років позбавлення волі або до довічного позбавлення волі, тому підстави для продовження запобіжного у вигляді тримання під вартою наявні та актуальні, а обрання саме такого запобіжного заходу було та залишається доцільним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в тому числі й домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Таким чином, суд, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про: доведеність стороною обвинувачення існування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, та передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК переховування від суду, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Суд визначає максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, з огляду на обсяг висунутого обвинувачення та значну складність справи, яка потребує тривалого часу для її судового розгляду. При цьому відсутні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики зникнуть протягом дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 п.5 ч.2 ст. 115 КК України, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_7 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 25.09.2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Головуючий: ОСОБА_8

Судді:

ОСОБА_9