Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1645/23
Провадження № 1-кс/494/564/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2023 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000498 від 02.09.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000498.

Справу призначено на 14.09.2023 року.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилався на те, що 02.09.2023, приблизно о 09:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , виник умисел на незаконне позбавленням волі ОСОБА_8 , пов`язане з заволодінням його майном. На виконання свого злочинного умислу, пов`язаного з незаконним позбавленням волі ОСОБА_8 02.09.2023 приблизно о 09:00 год. ОСОБА_5 на автомобілі марки «CHEVROLET», моделі «LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_7 та своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були обізнані щодо злочинного умислу ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи, прибули за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме до житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У продовження своїх злочинних дій ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів,перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_8 за вказаною адресою, де на вулиці біля домоволодіння зустріли потерпілого ОСОБА_8 , та всупереч його волі щодо вибору свого місця перебування та переміщення, не повідомляючи свої наміри та не зважаючи на його особисту волю і недоторканість, грубо порушуючи права людини, передбачені Конституцією України, а саме статей З, 10, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, та статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, якою визначено, що ніхто не може піддаватися насильницькому зникненню, усвідомлюючи незаконність своїх дій, упевнившись, що поряд відсутні сторонні особи і за ними ніхто не спостерігає, застосовуючи фізичну силу, заштовхали потерпілого ОСОБА_8 до салону автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим позбавивши його свободи переміщення та можливості самостійно обирати місце свого знаходження. Одночасно, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , завдали потерпілому ОСОБА_8 удар твердим предметом по коліну правої ноги, та удари дубинкою в область голови зліва, в область вух зліва та справа, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, множинних синців і саден голови і тулуба, що спричинило потерпілому фізичні страждання. У подальшому, на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_10 , не обізнаного про злочинні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , прибули до лісосмуги між селом Ряснопіль, Березівського району Одеської області, та с. Зеленопілля, Березівського району Одеської області, Перебуваючи у лісосмузі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , продовжували незаконно утримувати потерпілого ОСОБА_8 з метою отримати від нього грошові кошти, усвідомлюючи те, що їхні протиправні дії носять незаконний характер, утримуючи потерпілого ОСОБА_8 проти його волі в лісосмузі протягом години, наносили в ході спілкування з ним тілесні ушкодження, чим спричиняли йому фізичні страждання та у подальшому повернулись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 з метою продовження своїх злочинних дій. Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 02.09.2023 приблизно о 10:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в період дії правового режиму воєнного стану, який введено в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указу Президента України №573/2022 від 12.05.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 - ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, Указу Президента України № 573/2022 від 12.05.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 - ІХ, Указу Президента України від №757/ 2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 р. №2738-IX, Указу Президента України від №757/ 2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 р. №2738-IX, Указу Президента України від №58/2023 від 06.02.2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 р. № 2915-IX, Указу Президента України №254/2023 від 01.05.2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 р.№ 3057-IX, Указу Президента України від № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 р. № 3275-IX, у ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , пов`язаного з проникненням у його житло. На виконання свого злочинного умислу, 02.09.2023 приблизно о 10:00 год. ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , на автомобілі марки «CHEVROLET» , моделі «LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , разом з разом з своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були обізнані щодо злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , прибули за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме до житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У продовження своїх злочинних дій ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, без дозволу та згоди потерпілого ОСОБА_8 , скориставшись вільним доступом до житла останнього, проникли до житлового будинку за вказаною адресою.У подальшому ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, висловив погрозу застосування до ОСОБА_8 фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вимагали від потерпілого видати їм грошові кошти та цінності. Сприймаючи погрозиОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як реальні, ОСОБА_8 повідомив останнім місце знаходження грошових коштів в сумі 1600 гривень, якими останні заволоділи в його присутності. Крім того, перебуваючи у будинку потерпілого ОСОБА_8 за вказаною адресою, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , помітили на стільці в одній з кімнат та відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «PОCО-40», б/в, вартістю 3000 гривень, з двома сім картками оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю по 150 гривень кожна, на суму 300 грн., з номерами: № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 ; мобільним телефоном марки ZTE L220, б/у, вартістю 1000гривень, та пістолетом марки Stalker R-1, під патрон Флобера, вартістю 5000 гривень та кобурою від пістолета вартістю 470 грн. У подальшому, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , місце вчинення злочину залишили, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_8 у сумі 9 770 гривень. З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п,1,3 та п.5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами. Окрім цього, просять не застосовувати заставу, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 05.09.2023 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час розгляду клопотання вказав, що самостійно буде розглядати клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та не бажає розгляду за участі захисника. Також, зазначив, що це його добровільна позиція та ніхто його не примушував. Слідчий, в свою чергу, надала заяву від ОСОБА_5 про розгляд справи ним особисто без залучення захисника, яку останній підтвердив, що саме він її написав.

Водночас, ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти заявленого колопотання в частині застосування запобіжного зхаходу у виді тримання під вартою та просив застосувати цілодобовий домашній арешт. ОСОБА_5 свою причетність до інкримінованих правопорушень свою причетність визнав. Будь-яких клопотань, заяв під час розгляду справи не заявляв. Просив застосувати запобіжний захід, який не пов`язаний з позбавленням волі.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000498, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

На розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000498 від 02.09.2023 у якому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушеь, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000498 вбачається, що 02.09.2023, приблизно о 09:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , виник умисел на незаконне позбавленням волі ОСОБА_8 , пов`язане з заволодінням його майном. На виконання свого злочинного умислу, пов`язаного з незаконним позбавленням волі ОСОБА_8 02.09.2023 приблизно о 09:00 год. ОСОБА_5 на автомобілі марки «CHEVROLET», моделі «LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_7 та своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були обізнані щодо злочинного умислу ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи, прибули за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме до житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У продовження своїх злочинних дій ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_8 за вказаною адресою, де на вулиці біля домоволодіння зустріли потерпілого ОСОБА_8 , та всупереч його волі щодо вибору свого місця перебування та переміщення, не повідомляючи свої наміри та не зважаючи на його особисту волю і недоторканість, грубо порушуючи права людини, передбачені Конституцією України, а саме статей З, 10, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, та статті 1 Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень, якою визначено, що ніхто не може піддаватися насильницькому зникненню, усвідомлюючи незаконність своїх дій, упевнившись, що поряд відсутні сторонні особи і за ними ніхто не спостерігає, застосовуючи фізичну силу, заштовхали потерпілого ОСОБА_8 до салону автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим позбавивши його свободи переміщення та можливості самостійно обирати місце свого знаходження. Одночасно, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , завдали потерпілому ОСОБА_8 удар твердим предметом по коліну правої ноги, та удари дубинкою в область голови зліва, в область вух зліва та справа, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, множинних синців і саден голови і тулуба, що спричинило потерпілому фізичні страждання. У подальшому, на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_10 , не обізнаного про злочинні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , прибули до лісосмуги між селом Ряснопіль, Березівського району Одеської області, та с. Зеленопілля, Березівського району Одеської області, Перебуваючи у лісосмузі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , продовжували незаконно утримувати потерпілого ОСОБА_8 з метою отримати від нього грошові кошти, усвідомлюючи те, що їхні протиправні дії носять незаконний характер, утримуючи потерпілого ОСОБА_8 проти його волі в лісосмузі протягом години, наносили в ході спілкування з ним тілесні ушкодження, чим спричиняли йому фізичні страждання та у подальшому повернулись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 з метою продовження своїх злочинних дій. Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 02.09.2023 приблизно о 10:00 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, в період дії правового режиму воєнного стану, який введено в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указу Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указу Президента України №573/2022 від 12.05.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 - ІХ, Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, Указу Президента України № 573/2022 від 12.05.2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500 - ІХ, Указу Президента України від №757/ 2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 р. №2738-IX, Указу Президента України від №757/ 2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 р. №2738-IX, Указу Президента України від №58/2023 від 06.02.2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 р. № 2915-IX, Указу Президента України №254/2023 від 01.05.2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 р.№ 3057-IX, Указу Президента України від № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 р. № 3275-IX, у ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , пов`язаного з проникненням у його житло. На виконання свого злочинного умислу, 02.09.2023 приблизно о 10:00 год. ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , на автомобілі марки «CHEVROLET» , моделі «LACETTI», д.н.з. НОМЕР_1 , разом з разом з своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були обізнані щодо злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , прибули за місцем мешкання ОСОБА_8 , а саме до житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У продовження своїх злочинних дій ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, без дозволу та згоди потерпілого ОСОБА_8 , скориставшись вільним доступом до житла останнього, проникли до житлового будинку за вказаною адресою.У подальшому ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, висловив погрозу застосування до ОСОБА_8 фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вимагали від потерпілого видати їм грошові кошти та цінності. Сприймаючи погрози ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як реальні, ОСОБА_8 повідомив останнім місце знаходження грошових коштів в сумі 1600 гривень, якими останні заволоділи в його присутності. Крім того, перебуваючи у будинку потерпілого ОСОБА_8 за вказаною адресою, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , помітили на стільці в одній з кімнат та відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «PОCО-40», б/в, вартістю 3000 гривень, з двома сім картками оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю по 150 гривень кожна, на суму 300 грн., з номерами: № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 ; мобільним телефоном марки ZTE L220, б/у, вартістю 1000гривень, та пістолетом марки Stalker R-1, під патрон Флобера, вартістю 5000 гривень та кобурою від пістолета вартістю 470 грн. У подальшому, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , місце вчинення злочину залишили, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_8 у сумі 9 770 гривень. З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п,1,3 та п.5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами. Окрім цього, просять не застосовувати заставу, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства.

13.09.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 13.09.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 146 КК України та ч.4 ст.186 КК України.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри за ч. 2 ст. 146 КК України та ч.4 ст.186 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2023, згідно якого ОСОБА_8 вказав, що четверо невідомих осіб чоловічої статті, (один на прізвисько « ОСОБА_9 » на ім`я ОСОБА_9 , другий ОСОБА_10 , двох інших не знає), проникли до належного йому житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 та застосовуючи фізичне насильство, відкрито заволоділи його майном майном, а саме: двома мобільними телефонами,грошовими коштами в сумі 1680 грн. та інші речі;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.09.2023, згідно якого ОСОБА_8 вказав, що четверо невідомих осіб чоловічої статті, (один на прізвисько « ОСОБА_9 » на ім`я ОСОБА_9 , другий ОСОБА_10 , двох інших не знає), шляхом застосування до нього фізичного насильства біля його житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , заштовхали його до салону автомобіля світло-червоного кольору та вивезли за межі с. Ряснополь Березівського району Одеської області;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.09.2023, згідно якого ОСОБА_8 вказав, що четверо невідомих осіб чоловічої статті, (один на прізвисько ОСОБА_9 » на ім`я ОСОБА_9 , другий ОСОБА_10 , двох інших не знає), проникли до належного йому житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 та застосовуючи фізичне насильство, відкрито заволоділи його майном майном, а саме: двома мобільними телефонами,грошовими коштами в сумі 1680 грн. та інші речі;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 02.09.2023, згідно якого ОСОБА_8 вказав, що четверо невідомих осіб чоловічої статті, (один на прізвисько ОСОБА_9 » на ім`я ОСОБА_9 , другий ОСОБА_10 , двох інших не знає), шляхом застосування до нього фізичного насильства біля його житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , заштовхали його до салону автомобіля світло-червоного кольору та вивезли за межі с. Ряснополь Березівського району Одеської області;

- протоколом огляду місця події від 02.09.2023, в ході якого зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення, а саме домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 та вилучені речові докази;

- протоколом обшуку від 03.09.2023, з якого слідує, що за адресою: АДРЕСА_2 , виявлені та вилучені речові докази, а саме: мобільний телефон марки «POCCO C40», предмет зовні схожий на пістолет з зазначенням № НОМЕР_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.09.2023, згідно якого, потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_10 , який 02.09.2023 на автомобілі світло червоного кольору приїздив в групі інших трьох чоловіків та був присутній під час вчинення відносно нього 02.09.2023 кримінального правопорушення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.09.2023, згідно якого, потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_9 , який 02.09.2023 на автомобілі світло червоного кольору приїздив в групі інших трьох чоловіків та був присутній під час вчинення відносно нього 02.09.2023 кримінального правопорушення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.09.2023, згідно якого, потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу ОСОБА_7 , як особу, яка 02.09.2023 в групі інших трьох чоловіків вчинив відносно нього кримінального правопорушення;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 02.09.2023 та протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 03.09.2023 щодо обставин кримінального правопорушення, вчиненого відносно нього 02.09.2023 чотирма невідомими особами, серед яких знає одну особу на прізвисько « ОСОБА_9 » та другу особу на ім`я ОСОБА_10 , інші дві особи невідомі, а саме: незаконного позбавлення волі та відкритого заволодіння його майном, а саме: мобільним телефоном марки «ПОКО-13», на два слоти, на дві сім картки оператора мобільного зв`язку «Київстар», № НОМЕР_2 ; та № НОМЕР_3 ; мобільним телефоном марки я не пам`ятає; пістолетом марки «Флобер», в кобурі чорного кольору, та грошовими коштами в сумі 1600гривень; крім того показав, що при проведенні з ним впізнання він впевнено впізнав особу ОСОБА_9 на прізвисько « ОСОБА_9 », особу ОСОБА_10 , якого знає як особу на ім`я ОСОБА_10 , які приїхали до нього додому 02.09.2023 з двома іншими невідомими йому чоловіками, а також впевнено впізнав особу ОСОБА_7 , як одного з двох осіб, які вчинили відносно нього кримінальне правопорушення 02.09.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 03.09.2023, який повідомив, що 02.09.2023 року, він перебував в гостях у ОСОБА_10, в с. Широкий лан Миколаївської області, з яким працював по найму. Приблизно в 07:00 на автомобілі марки «Шевроле Авео» з м. Миколаєва приїхали ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , прізвищ їх не знає, вони брати близнюки, та запропонували поїхати до с. Ряснополь Березівського району Одеської області до дядька ОСОБА_8 , показати де той проживає, при тому говорили, що у них є особисті питання до ОСОБА_8 , щодо грошових коштів в сумі 1000 доларів США. По приїзду додому до дядька ОСОБА_8 в с. Ряснополь, той вже був на вулиці, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вийшли з автомобіля та стали з ним спілкуватися, було чутно нецензурні вислови, а далі дядько ОСОБА_8 кинувся кудись тікати, але ОСОБА_7 та ОСОБА_5 його догнали, скрутили його та закрили йому рота, а далі помістили його до салону автомобіля, а за кермо посадили ОСОБА_10 , та наказали їхати за село Ряснополь, де зупинилися біля лісосмуги, де ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спілкувалися з дядьком ОСОБА_8 , він чув крики, але ні він ні ОСОБА_10 з салону авто не виходили, а хвилин через 40 всі повернулися додому до дядька ОСОБА_8 , де ОСОБА_5 та ОСОБА_7 пішли за дядьком ОСОБА_8 до його хати, а через деякий час вийшли звідти з великим пакетом та всі поїхали назад до с. Широкий Лан;

- свідок ОСОБА_10 показав, що 02.09.2023 приблизно в 07-08 год. на автомобілі марки Шевроле червоного кольору, до нього додому з м. Миколаєва приїхав ОСОБА_5 , чоловік його тітки ОСОБА_22 , з своїм братом близнюком ОСОБА_7 та попрохали поїхати з ними та показати де живе чоловік на ім`я ОСОБА_8 , до якого у них були особисті питання. На той час у нього дома перебував ОСОБА_9 . ОСОБА_9 знав де мешкає ОСОБА_8 та ми поїхали в с. Ряснополь Березівського району Одеської області, він був за кермом автомобіля, а ОСОБА_9 вказував дорогу та зателефонував ОСОБА_8 , щоб той вийшов до них. В селі Ряснополь ОСОБА_8 перебував вже біля свого будинку, до нього вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та в ході спілкування він з ОСОБА_9 помітили, що ОСОБА_8 хотів втекти, але ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не дали йому йього зробити, вони затягнули ОСОБА_8 в салон автомобіля, самі сіли по різні сторони від нього та наказали їхати з села, що він і зробив. Чув звуки ударів, розумів, що удари наносив ОСОБА_5 по ОСОБА_8 . За селом ОСОБА_5 наказав зупинитися біля лісосмуги та він, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля та стали спілкуватися з ОСОБА_8 . ОСОБА_5 ударив ОСОБА_8 в область грудей та той впав на землю, про що говорили не знає, він та ОСОБА_9 з авто не виходили. Але коли всі повернулися до авто, він бачив на обличчі ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Далі поїхали назад додому до ОСОБА_8 , де ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли до будинку а через якийсь час повернулися з великим пакетом, що у нього було не знає, та поїхали назад до с. Широкий Лан;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_27 , який показав, що 02.09.2023 в 15год. зателефонував та приїхав ОСОБА_5 з своїм братом ОСОБА_29 , яких він знає з дитинства, та попрохав дозволу переночувати у нього. При ньому був великий пакет, в якому було багато пакетиків з подрібнено. речовиною зеленого кольору, а також бачив пістолет марки Флобер, та бачив мобільний телефон марки «РОССО С40, бірюзового кольору, ОСОБА_5 казав, що здасть його в ломбард, що ще було в пакеті не знає. На запитання звідки те все у них, ОСОБА_5 сказав, що він з братом в Одеській області побили та пограбував одного чоловіка та ще вимагали від нього 1000 доларів США, які той повинен знайти їх до вечора, вони мали до нього їхати ввечері того дня. Але через якийсь час їм зателефонував хтось та повідомив, що хлопцями з якими вони були, вже спілкується поліція;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_30 , який показав, що 02.09.2023 в приблизно в 10 год. побачив на вулиці односельця ОСОБА_8 , на обличчі та ногах якого були тілесні ушкодження. ОСОБА_8 повідомив, що о 9 год. на нього напали четверо невідомих чоловіків, які приїхали на світло червоному автомобілі, один з яких мешкає в с. Іванівка Березанського району, а другий в с. Широкий лан Миколаївської області, двоє інших чужі. Що його побили, заштовхали в автомобіль та вивезли за село Ряснополь, де знову побили та вимагали гроші. Дома у нього невідомі викрали два мобільних телефони та всі наявні гроші;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та ч.4 ст.186 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним вищезазначених кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Як зазначено у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1 , п.3 , п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи: існування можливості переховування на тимчасово окупованих територіях України; пред`явлення йому підозри у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Наведені вище обставини є передумовами та можливістю для втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі, в тому числі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим. Таким чином, наведені вище обставини в сукупності дають слідчому судді підстави дійти висновку щодо наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Більш того, слідчий суддя враховує, що свідок ОСОБА_10 раніше знайомі з підозрюваним та були очевидцями скоєння кримінальних правопорушень.

З приводу ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя також вважає його обґрунтованим, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджений, 30.08.2017 року Ленінським районним судом м. Миколаєва та Жовтневим районним судом м. Миколаєва, 20.09.2019 року, який зі слів підозрюваного ще перебуває на розгляді.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України та ч.4 ст.186 КК України;

-пред`явлення йому підозри у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні яких, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років;

-станом на день розгляду клопотання ОСОБА_5 виповнилося 38 років; підтверджені належним чином дані, що стан його здоров`я несумісний з триманням під вартою, відсутні;

-підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, не навчається, не одружений.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваних кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, є обґрунтовані підстави вважати, що стосовно підозрюваного, який вчинив в тому числі тяжкий злочин, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно застосування запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Також враховуючи, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але зважаючи, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на що посилався слідчий, прокурор у своєму клопотанні.

Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Водночас, підозрюваний може ухилитись від органів досудового слідства, також може мати вплив на свідків, іншого учасника події. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний підозрюваного з можливістю спілкування з іншими особами, в тому числі шляхом телекомунікаційних зав`язків, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Наявність постійного місця проживання та реєстрації, на які посилається ОСОБА_5 заявляючи клопотання про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , встановлених у судовому засіданні ризиків, недостатньо для доведення того, що підозрюваний виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням його особистих характеристик, слідчий суддя доходить висновку, що до підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Слідчому судді не надано доказів майнового стану підозрюваного та те, що він офіційно працює.

Окрім цього, слідчий суддя враховує положення частини 4 статті 183 КПК України, про те, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , в тому числі щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до положень ст.194 КПК України вважаю, що під час судового розгляду клопотання були доведені:

-обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України:

- підстави вважати, що існують ризики передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України;

- недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись статтями 177, 178, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000498 від 02.09.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 02.11.2023 року включно - задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 02.11.2023 року включно .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту у залі суду, помістивши його до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» на 60 діб, а саме до 02.11.2023 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати - з моменту обрання запобіжного заходу, а саме з 14.09.2023 року 02.11.2023 рік включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1