справа № 323/2519/23
провадження № 1-кп/336/608/2023
ВИРОК

іменем України

19 липня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції з ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000125 від 18 серпня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Оріхів Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.12.2000 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42, 44 КК України ( редакція 1960 р.) до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;

- 28.02.2003 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, 70, 71 КК України до 3 років 1 місця позбавлення волі;

- 15.04.2005 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 162 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 28.03.2007 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 125, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 296, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 05.11.2007 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 122, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 15.09.2011 з ДУ «Оріхівська ВК № 88» у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 15.08.2017 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 25.06.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 309,71 КК України до 3 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 11.05.2021 з ДУ «Каменська ВК № 101» у зв`язку з відбуттям строку покарання,

- 17.03.2023 Синельниківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, вирок суду без змін;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участі:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , який приймав участь у режимі відеоконференції з Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор»,

встановив:

17 липня 2021 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, знаходячись на території кладовища № 1 по вулиці Покровській в м. Оріхів, Пологівського району, Запорізької області , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишається не поміченим для інших осіб, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку велосипеду марки «Україна» темно-синього кольору, що належить ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судової експертизи № 3059/21 від 27.08.2021 складає 1358 грн. 40 коп., та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми умисними діями спричинив потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, та пояснив, що 17 липня 2021 року близько 15-00 год., він повертався додому від свого дядька, пішов через кладовище, знаходячись на території кладовища № 1 по вулиці Покровській в м. Оріхів, Пологівського району, Запорізької області, побачив, що біля дерева стоїть велосипед марки «Україна» темно-синього кольору, поряд нікого не було, сів на велосипед та поїхав додому, після чого подарував його товаришу. Через місяць товариш повідомив, що в нього проблеми з велосипедом, він пішов до поліції і в усьому зізнався та повернув викрадений велосипед потерпілій.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду кримінального провадження належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням висновку експерта, ухвали слідчого судді про арешт майна, постанови про визнання речовими доказами, розписки про передачу на відповідальне зберігання майна, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з висновком судової експертизи № 3059/21 від 27.08.2021 вартість велосипеду марки «Україна» темно-синього кольору, складає 1358 грн. 40 коп.

Велосипед марки «Україна» темно-синього кольору визнано речовим доказом.

З метою збереження речових доказів, ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.08.2021 року, накладено арешт на велосипед марки «Україна».

Згідно розписки вказаний велосипед передано потерпілій на відповідальне зберігання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вірно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Умисні діїобвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до нетяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, раніше судимий, останній раз 17.03.2023 Синельниківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, вирок суду без змін, за останнім місцем мешкання характеризується позитивно, під медичним наглядом у лікарів психіатра, нарколога та невропатолога не перебуває, викрадене майно повернув потерпілій.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено декілька видів альтернативних покарань, а саме арешт на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

17.03.2023 Синельниківським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, вирок суду без змін.

Враховуючи те, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся, раніше судимий, відбуває покарання за вироком від 17.03.2023 року у вигляді позбавлення волі, прокурор просив призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, з урахуванням ст. 70 ч. 4 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі, обвинувачений не погоджується з позицією прокурора, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо виключно в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

В даному випадку кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_3 вчинив на початку 17 липня 2021 року, тобто до ухвалення вироку Синельниківським районним судом Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року, а тому покарання призначатиметься із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.08.2021 року накладено арешт на речові докази, з метою їх збереження.

Відповідно до ч.4 ст.174, п.1 ч.4 ст.374 КПК України, суд скасовує арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 27.08.2021 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначене покарання поглинути покаранням призначеним ОСОБА_3 за вироком Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року, і остаточно залишити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу тримання під вартою, тобто з 20 січня 2022 року.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 серпня 2021 року - скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- велосипед марки «Україна» темно-синього кольору, який передано на відповідальне зберігання по потерпілій ОСОБА_5 , - залишити останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1