Справа № 438/862/19
Провадження № 1-в/438/27/2023
УХВАЛА

19 червня 2023 року суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання начальника Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)» про зарахування засудженому ОСОБА_2 в порядку ст.ст.380, 537, 539 КПК України та ст.72 КК України,

в с т а н о в и в :

До суду надійшло клопотання начальника Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)» про зарахування засудженому ОСОБА_2 в порядку ст.ст.380, 537, 539 КПК України та ст.72 КК України, просить зарахувати у строк покарання засудженому перебування під вартою з 17 лютого 2023 року (день затримання) по 24 березня 2023 року (день прибуття у виправний центр), із розрахунку, як один день перебування під вартою дорівнює двом дням обмеження волі.

В обґрунтування вимог клопотання посилається на те, що у Державну установу «Городоцький виправний центр (№ 131)», 17 лютого 2023 року прибув засуджений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Бориславського міського суду Львівської області від 20 вересня 2019 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 18 днів, на підставі ст.75 КК України засудженого було звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року вирок Бориславського міського суду Львівської області від 20 вересня 2019 року в частині призначення показання скасований, ухвалено в цій частині новий вирок та призначити покарання за ст. 185 ч.2 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України засудженого було звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки.

23 травня 2022 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської. області скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити для відбування покарання призначеного вироком Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року.

29 липня 2022 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської області затримати та направити для відбування призначеного покарання. Направлення до місця відбування покарання, призначеного вироком суду, здійснювати у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Далі, як зазначено у клопотанні 17 лютого 2023 року до засудженого ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід тримання під вартою згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області від 29 липня 2022 року. Так, засуджений ОСОБА_2 перебував під вартою з 17 лютого 2023 року по 24 березня 2023 року, тобто по день прибуття до Державної установи «Городоцький виправний центр №131» для відбування покарання.

Однак у вище зазначених рішеннях, суд не вказано ці періоди для зарахування періоду тримання під вартою у строк покарання.

Оскільки цей період мас відношення до кримінальної справи, то цей період підлягає до зарахування у строк покарання, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Суддя, ознайомившись із матеріалами клопотання, дослідивши матеріали справи №438/862/19, провадження №1-кп/438/94/2019 та справи № 438/862/19 провадження № 1-в/438/36/2022, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: б) два дні обмеження волі.

Із матеріалів кримінальних проваджень вбачається, зокрема справи №438/862/19, провадження №1-кп/438/94/2019 та справи № 438/862/19 провадження № 1-в/438/36/2022, що засуджений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Бориславського міського суду Львівської області від 20 вересня 2019 року за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 18 днів, на підставі ст.75 КК України засудженого було звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року вирок Бориславського міського суду Львівської області від 20 вересня 2019 року в частині призначення показання скасований, ухвалено в цій частині новий вирок та призначити покарання за ст. 185 ч.2 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України засудженого було звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 23 травня 2022 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_2 за вироком Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року та направлено засудженого для відбування покарання призначеного вироком Львівського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року. Строк відбуття покарання засудженому рахувати з дня його затримання після набрання ухвалою законної сили.

Відповідно до ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 29 липня 2022 року засудженого затримано засудженого ОСОБА_2 для направлення останнього направити для відбування призначеного покарання. Направлення до місця відбування покарання, призначеного вироком суду, здійснювати у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. Як вбачається із матеріалів справи № 438/862/19 провадження № 1-в/438/36/2022 на адресу ВП №1 Дрогобицького районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області 09 серпня 2022 року було скеровано розпорядження суду про виконання ухвали від 29 липня 2022 року, що набрала законної сили.

Станом на день звернення до суду поданого клопотання, засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання у виді обмеження волі у Державній установі «Городоцький виправний центр (№131)», місцезнаходження установи: 35331, Рівненська область, Рівненський район, с. Городок, вул. Барона Штейнгеля,92а.

Суд звертає увагу, заявником клопотання не долучено будь-яких письмових доказів, якими підтверджено затримання засудженого ОСОБА_2 в порядку виконання судового рішення (ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 29 липня 202 року) та прибуття засудженого у Державну установу «Городоцький виправний центр (№ 131)» для відбуття покарання у виді обмеження волі. Саме посилання у вищезазначеному клопотанні на дати не являється достатнім для прийняття судом рішення.

Крім цього, суд звертає увагу, що відповідно ч.1 та ч.3 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно ч.1 п.14 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 1990 року «"Про практику застосування судами законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» до питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться: а) про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання; б) про усунення суперечностей і неточностей при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого; в) про усунення описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого тощо.

Під час виконання вироків суд, який їх ухвалив, вправі вирішувати питання, що виникають внаслідок недоліків вироків, а також питання, що виникли в процесі виконання вироків, зокрема: про звільнення з-під варти особи, засудженої до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, якщо підсудний був під вартою, і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу; про застосування закону про амністію, якщо його застосування є обов`язковим, і суд при постановленні вироку не обговорив цього питання; про зарахування досудового тримання особи під вартою в строк відбування покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущена неточність при його обчисленні; про поновлення в правах особи, обмежених під час кримінального провадження, якщо таке поновлення не було зроблено судом при ухваленні виправдувального вироку; про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо вони не були скасовані судом при ухваленні виправдувального вироку; про виключення з акта опису майна, на яке за законом не допускається стягнення, якщо у вироку не вирішено питання про це майно; про дол. речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду; про заходи піклування про неповнолітніх, непрацездатних і збереження майна засудженого, якщо у вироку немає такого рішення, тощо.

З огляду на системний аналіз положень статей 537,539 КПК України, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильним видається, що питання зарахування строку перебування особи під вартою з моменту затримання особи відповідно до розпорядження суду про виконання ухвали від 29 липня 2022 року, що набрала законної сили до прибуття особи у установу для відбуття покарання у виді обмеження волі, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України); у період між ухваленням обвинувального вироку (зокрема ухвали від 29 липня 2022 року) та набрання ним законної сили, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України, має вирішуватися судом, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Виходячи з засад законності та застосовуючи аналогію кримінального процесуального закону, в питанні підсудності клопотань за ч.5 ст.72 КК України необхідно виходити з того, що заявлені на підставі вищевказаної норми закону України про кримінальну відповідальність клопотання порушують питання про фактичне скорочення терміну призначеного судом покарання, що дає підстави вважати пом`якшенням покарання, а оскільки відповідно до п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України вирішення судом в порядку частини третьої статті 74 КК України питань про пом`якшення покарання із застосуванням ст. 72 КК України, відповідно до п.2 ч.2 ст. 539 КПК України віднесено до компетенції місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, то і клопотання в порядку вимог ч.5 ст. 72 КК України щодо особи, яка відбуває призначене їй покарання, має розглядатися за такою ж територіальною підсудністю.

Як слідує з положень п.6 ч.2 ст.412 КПК України порушення правил підсудності є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи те, що судові рішення, відповідно до яких було засуджено ОСОБА_2 набрали законної сили, та те, що керівник установи, в якій відбуває покарання засуджений ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою з порушенням правил територіальної підсудності для розгляду такої категорії клопотань, суд приходить до висновку про повернення поданого клопотання із роз`ясненням права такого звернення за місцем відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 537, 539 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання начальника Державної установи «Городоцький виправний центр (№131)» про зарахування засудженому ОСОБА_2 в порядку ст.ст. 380, 537, 539 КПК України та ст.72 КК України, - повернути заявнику.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1