печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000073, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 на розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна, вилученого в рамках кримінального провадження № 0000073.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Прокурором в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України не зазначено чітко перелік і види майна, яке належить арештувати, оскільки мотивувальна частина клопотання суперечить прохальній. Так, в мотивувальній частині клопотання прокурор вказує, що арештувати належить сім флеш-накопичувачів планшет «IPad модель A1430» серійний номер DYTHRFGXDVGJ IMEI НОМЕР_1 , планшет «IPad модель A1600» серійний номер F4KNV0SJG5YH IMEI НОМЕР_2 , планшет «IPad Pro» модель A1895 серійний номер DLXXT0TRKC5J IMEI НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «iPhone A1428» ІМЕІ НОМЕР_4 серійний номер: НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro» серійний номер НОМЕР_6 IMEI НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки «Iphone X» ІМЕІ НОМЕР_10 , серійний номер НОМЕР_11 із сім-карткою з номером телефону НОМЕР_12 . Поряд з тим, прохальна частина клопотання містить інший перелік і види майна, яке підлягає арешту, а саме: планшет «IPad модель A1430» серійний номер DYTHRFGXDVGJ IMEI НОМЕР_1 ; планшет «IPad модель A1600» серійний номер F4KNV0SJG5YH IMEI НОМЕР_2 ; планшет «IPad Pro» модель A1895 серійний номер DLXXT0TRKC5J IMEI НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «iPhone A1428» ІМЕІ НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro» серійний номер НОМЕР_6 IMEI НОМЕР_7 ; п`ять флеш-накопичувачів.

Також, зі змісту клопотання випливає, що прокурором, всупереч п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, чітко не зазначено мету накладення арешту на майно відповідно до положень статті 170 КПК України. Так, на аркуші 13 клопотання прокурор зазначає, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів. Водночас, на вказаному аркуші прокурор метою арешту майна зазначає забезпечення конфіскації майна як виду покарання. На аркушах з 10 по 12 клопотання прокурор посилається на можливість застосування в провадженні спеціальної конфіскації, і необхідності арешту майна саме з цієї підстави.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

З долучених в обґрунтування клопотання матеріалів, зокрема протоколу огляду від 22.12.2022 випливає, що в ході огляду за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення «Oxygen Forensic Detective» версії 15.2.0.246 було створено витяги інформації з мобільного телефону чорного кольору марки «Apple» iPhone 11 Pro Max IMEI НОМЕР_7 , планшетного комп`ютеру чорного кольору марки «Apple» iPad Pro, модель А1895 IMEI 30742, серійний номер НОМЕР_13 та планшетного комп`ютеру чорного кольору марки «Apple» iPad, модель А1600, IMEI НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_14 , після чого було оглянуто інформацію, що міститься в зазначених витягах. У результаті огляду встановлено, що на зазначених вище пристроях міститься інформація, що стосується матеріалів кримінального провадження. В ході огляду планшетного комп`ютера марки «Apple IPad, модель А1430, IMEI НОМЕР_1 , мобільного телефону марки «iPhone A1428» IMEI НОМЕР_4 , серійний номер: НОМЕР_5 , мобільного телефону марки «iPhone 11 Pro» серійний номер НОМЕР_6 IMEI НОМЕР_7 ; семи флеш-накопичувачів, інформації, що стосується матеріалів кримінального провадження, не виявлено /том 4 а. м. 175-177/.

З огляду на викладене, оскільки на частині вилученого майна інформації, яка має значення для досудового розслідування, не виявлено, а щодо іншої частини огляд не проводився у зв`язку із наявністю паролів, прокурором не обґрунтовано в клопотанні наявності підстав для визнання цієї частини майна речовими доказами в кримінальному провадженні та накладення на нього арешту, з огляду і на те, що експертного дослідження щодо носіїв, які мають паролі, в провадженні не призначено.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (забезпечення конфіскації майна як виду покарання), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з долучених в обґрунтування клопотання матеріалів, власник вилученого майна, ОСОБА_3 , не має процесуального статусу підозрюваного, у зв`язку з чим, прокурором не наведено відповідного обґрунтування заявленої у мотивувальній частині клопотання мети арешту майна забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З урахуванням невідповідності долучених матеріалів доводам клопотання, слідчий суддя позбавлений можливості встановити правову підставу накладення арешту на вилучене майно з огляду на ч. 2 ст. 170 КПК України.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурором не наведено обґрунтування відповідності означеного майна будь-якій з ознак, передбачених ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Окрім цього долучені в обґрунтування клопотання матеріали, якими прокурор обґрунтовує подію кримінального правопорушення, у зв`язку з якою існує необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, внаслідок друку неналежної якості (до прикладу та не виключно том. 1 а. м. 113-117; 229-232) унеможливлюють їх вивчення та дослідження слідчим суддею з метою перевірки доводів прокурора та наявності підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

У зв`язку із наведеним клопотання не може бути розглянуте по суті вимог і за таких обставин на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України підлягає поверненню прокурору з встановленням строку 72 години для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 171, 172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000073 повернути прокурору.

Встановити строк 72 години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1