Провадження № 1-кс/947/9120/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокуроравідділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001035 від 15.07.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо наїзду автомобіля «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 на велосипед «CANYON ENDURANCE AL» під керуванням велосипедиста ОСОБА_5 і на велосипед «LOMBARDO МВТ 500» під керування велосипедиста ОСОБА_6 , внаслідок чого вказаним велосипедистам спричинені тілесні ушкодження, від яких останній помер в автомобілі швидкої медичної допомоги по дорозі до медичного закладу.

Відповідно до клопотання, 14.07.2023 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, було вилучено легковий автомобіль «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипед «CANYON ENDURANCE AL» і велосипед «LOMBARDO МВТ 500», які спрямовано на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Южне, вул. Хіміків, 17.Вказані транспортні засоби визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказане в клопотанні майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор, підозрюваний та захисник просили розглянути клопотання без їх участі.

Слідчий надав відомості щодо повідомлення власників велосипедів.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Транспортні засоби - «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_7 та перебуває у фактичній власності ОСОБА_4 , велосипед «CANYON ENDURANCE AL», який належить ОСОБА_5 і велосипед «LOMBARDO МВТ 500» який належить ОСОБА_6 , - визнані речовими доказами, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вилучене майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокуроравідділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «TOYOTA CARINA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Накласти арешт на велосипед «CANYON ENDURANCE AL», шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Накласти арешт на велосипед «LOMBARDO МВТ 500», шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1