Провадження №: 1-кп/755/368/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) колегіально судом в складі трьох суддів: ОСОБА_1 (голвоуючий суддя), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 та учасників судового провадження у кримінальному провадженні унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2012 року за № 0000003 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту з майнаустановив:

у провадженні цього місцевого суду на етапі судового розгляду знаходиться вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366 КК, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК.

В межах розгляду цієї справинадійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту накладеного постановою ст. лейтенанта міліції СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_16 від 07 серпня 2009 року на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки він є власником вказаної квартири на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17 січня 2009 року (зареєстровано в реєстрі за № 39).

20 січня 2009 року ним було отримано реєстраційне посвідчення № НОМЕР_1 , видане Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що підтверджує реєстрацію права власності на квартиру по АДРЕСА_2 .

30 жовтня 2018 року заявнику стало відомо про арешт квартири. Так, у відповідь на заяву від вказаної дати до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, у реєстрації було відмовлено через арешт нерухомого майна.

За даними витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03 листопада 2018 року виходить, що 11 серпня 2009 року Першою Київською державною нотаріальною конторою було вчинено запис про заборону відчуження об`єкту нерухомого майна - квартири у АДРЕСА_2 на підставі постанови слідчого СУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_16 від 07 серпня 2009 року.

З огляду на викладене вважає, що арешт наведеної квартири було накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_5 до кримінальної справи в якій накладено арешт (нині уже кримінального провадження унесеного до ЄРДР 21 листопада 2012 року за № 0000003) не має відношення, із «фігурантами» кримінального провадження не знайомий та ніколи не був знайомий, слідчі органи до нього не звертались та нічого не надсилали.

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотань та додані до нього документи, приходить до наступного.

Такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є триваючим втручанням у право власності, - а іноді і в право на особисте та сімейне життя, - тому рішення, навіть правильне, яке встановлює арешт майна, може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни обставин, які правомірність такого арешту обґрунтовували.

Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом з тим, в цій справі Суд встановив, що, обвинувачені або інші особи по цій справі не може мати речових прав на вказану квартиру. Право власності на квартиру належить заявнику на законних підставах, набуте ним до дати накладення арешту.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися i розпоряджатися Своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, слід констатувати, що наявні підстави для скасування вказаного арешту.

Понад це, Суд зауважує, що, за його переконанням, тривале утримання майна як речового доказу у кримінальному провадженні покладає на його власника надмірний тягар.

Зокрема, для прикладу, ЄСПЛ у справі «AKSHIN GARAYEV v. AZERBAIJAN» від 02 лютого 2023 року (заява № 30352/11) зазначив, що оскільки утримання майна заявника як доказу є заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід має бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути їй пропорційним. Водночас також повинно існувати розумне співвідношення пропорційності між засобами, що застосовуються, і метою, яку прагнуть досягти будь-які заходи, що застосовуються державою, в тому числі заходи, спрямовані на контроль за використанням майна приватної особи. Ця вимога виражається в понятті "справедливого балансу", який повинен бути досягнутий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи. Для того, щоб визначити пропорційність відповідного заходу, необхідно враховувати його тривалість, а також його необхідність з огляду на хід кримінального провадження, наслідки його застосування для відповідної особи та рішення, прийняті органами влади у зв`язку з цим. У наведеній справі ЄСПЛ взяв до уваги, що кримінальне провадження залишалося призупиненим тривалий час без проведення активних слідчих дій та без можливості переоцінити подальшу необхідність збереження речових доказів. При цьому Суд врахував значну вартість цього майна. Як наслідок, ЄСПЛ констатував, що у цій справі не було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та інтересами заявника, оскільки він був зобов`язаний нести надмірний тягар внаслідок тривалого утримання його майна як доказу.

В цій ситуації, враховуючи факт належності квартири заявнику на підставі договору купівлі-продажу датованому датою, котра передує у часі самому арешту не може йтися про справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та інтересами учасників провадження, оскільки власник майна несе надмірний тягар утримання майна понад 13 років та 10 місяців.

З цих підстав та керуючись ст. 369-372, 376 КПК України Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Арешт накладений постановою ст. лейтенанта міліції СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_16 від 07 серпня 2009 року на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:40 год. 19 червня 2023 року.

С у д д і

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3