КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/634/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч. 2 ст. 392 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при участі:

прокурора - ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2023 року, якою у межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 10 листопада 2023 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України (ЄУН 387/482/23).

ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 13.01.2023 проник через незамкнені вхідні двері до домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 , виявивши, що останній спить, реалізуючи виниклий злочинний умисел на заволодіння чужим майном, виявив у домоволодінні портативну батарею, мобільний телефон, заводське упакування до мобільного телефону у вигляді картонної коробки, у якій знаходились грошові кошти у розмірі 25 000 гривень, срібний ланцюжок з хрестиком, два флеш-накопичувача, які взяв до рук. Після чого ОСОБА_7 був помічений ОСОБА_8 , який намагався зупинити порушника та затримати його, але ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У межах даного кримінального провадження, під час підготовчого судового засідання, у порядку ст. 315 КПК України, за клопотанням прокурора, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати - можливість переховування обвинуваченого від суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення; враховано судом тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, яке є тяжким, умисним, особу обвинуваченого, який судимий.

Із судовим рішенням судді не погоджується обвинувачений, тож, адвокат обвинуваченого - ОСОБА_6 оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби.

Свої вимоги обґрунтовує такими доводами.

Судом залишено поза увагою, що у обвинуваченого на утриманні хвора матір, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та постійне місце роботи.

Вважає недоведеними ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також, не взято до уваги доказів, наданих стороною захисту у судовому засіданні 12.09.2023.

Вказує, що ОСОБА_7 протягом досудового розслідування належно виконувались процесуальні обов`язки.

Також зауважує, що застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби - надасть змогу обвинуваченому працювати вдень та забезпечувати засобами до існування свою родину.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_6 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, /ЄУН 4387/482/23/. Кримінальне провадження № 0000020 від 13.01.2023.

Згідно із пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, - майна потерпілого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Вимог закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є тяжким.Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, корисливих і карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років. Злочин посягає на суспільні інтереси - проти власності. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, ретельно обдумані.

Загальний строк тримання обвинуваченого під вартою не перевищує меж розумного, тримається під вартою з лютого 2023 року.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Обвинувачений ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, безробітний, не навчається, без утриманців.

Можливо стверджувати про наявність раніше встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати.

Зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину, розуміючи, яка міра покарання загрожуватиме йому у разі визнання винуватим, обвинувачений ОСОБА_7 , може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину.

ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як проживає в одному населеному пункті з потерпілим, вчинив злочин відкрито, що дає підстави вважати, що обвинувачений може знову незаконно впливати на вказану особу.

Слід зауважити, ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, засуджений вироком 20.10.2022, але на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки, проте вже 13.01.2023 обвинувачується у вчиненні нового умисного кримінального правопорушення, тобто, під час іспитового строку.

Вказане свідчить про небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, соціюватись у суспільстві, схильність до вчинення протиправних вчинків.

Вказане також надає підстав вважати наявним ризик вчинення ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень.

Наразі більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, також запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги адвоката свого підтвердження не знайшли, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскаржувана ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим судовим рішенням.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2023 року, якою у межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 186 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 10 листопада 2023 року включно, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3