ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2707/22 Номер провадження 11-сс/814/582/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання скаржникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено ОСОБА_6 в задоволенні скарги на бездіяльність начальника ВП №1 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що за вказаними в скарзі ухвалами слідчого судді було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також ухвалою слідчого судді від 16 травня 2022 року зобов`язано уповноважену особу органу досудового розслідування надати ОСОБА_6 витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а не внести самі дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати начальника ВП №1 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області на виконання зазначених ним у скарзі ухвал слідчого судді внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення та видати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Водночас апелянт посилається на те, що: він подавав заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_1 ,, яка не була вирішена; слідчий суддя не повідомив його про розгляд скарги та розглянув провадження за його та прокурора відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку скаржника на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У ч.1 ст.303 КПК України унормовано вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які є предметом судового контролю слідчого судді під час досудового розслідування. Так, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно з ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на здійснення судового контролю слідчим суддею та межі повноважень слідчого судді.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12 грудня 2022 року ОСОБА_7 подав до слідчого судді скаргу, за змістом якої оскаржував бездіяльність начальника ВП №1 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області, яка полягає в невиконанні ухвал слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 березня 2020 року, 26 липня й 03 грудня 2021 року, 16 травня 2022 року про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення та внаслідок цього непроведення досудового розслідування й ненадання йому витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі зазначених вище судових рішень, посилаючись на те, що вказані вище дії охоплюються ознаками кримінального правопорушення, передбаченим ст.382 КК України.

Таким чином, порушені ОСОБА_7 у скарзі питання, які стосуються оскарження дій уповноваженої особи по виконанню судового рішення, не є предметом судового контролю слідчого судді відповідно до положень кримінального процесуального закону, зокрема й ч.1 ст.303 КПК України, а тому колегія суддів, як наслідок, не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали та задоволення скарги апелянта.

Що стосується посилань ОСОБА_7 у скарзі на те, що дії щодо невиконання наведених вище судових рішень охоплюються ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, то вони є необґрунтованими, оскільки апелянт до органу досудового розслідування із відповідною заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 КК України, не звертався, а відразу порушив питання про це перед слідчим суддею, в той час як згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені саме бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Тобто, обов`язковим є попереднє подання скаржником заяви/повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та саме у випадку подальшого оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, визначеної в п.1 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя вправі вирішувати питання щодо наявності чи відсутності підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводи ж ОСОБА_6 щодо подання ним заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження перевіркою матеріалів провадження та спростовуються даними відповіді Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 травня 2023 року, якими підтверджено те, що ОСОБА_6 у цій справі (справа №526/2707/22) заяв про відвід судді ОСОБА_1 не подавав.

Також безпідставними є твердження апелянта про порушення вимог КПК України через розгляд скарги без участі прокурора, оскільки за змістом ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за участі слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. У даному ж випадку ОСОБА_6 оскаржувалась бездіяльність не прокурора, а службової особи органу досудового розслідування - ВП №1 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області. Дізнавач ОСОБА_8 належним чином викликалась і повідомлялась про місце, дату й час розгляду скарги (02 березня 2023 року о 09 годині в Гадяцькому районному суді Полтавської області), що підтверджується розпискою від 17 лютого 2023 року (а.п.33), однак у судове засідання першої інстанції не з`явилась, що не є перешкодою для проведення розгляду. Апелянтом не обґрунтовано та колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що розгляд скарги без участі прокурора в даному випадку вплинув на права й інтереси ОСОБА_6 , перешкодив чи міг перешкодити повному встановленню обставин справи, утворюючи істотне порушення вимог КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 також був завчасно (16 лютого 2023 року) належним чином викликаний і повідомлений про місце, дату й час розгляду поданої ним скарги (02 березня 2023 року о 09 годині в Гадяцькому районному суді Полтавської області), що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення за абонентським номером мобільного телефону апелянта: « НОМЕР_1 », який ним вказано в скарзі, поданій до слідчого судді, та апеляційній скарзі для здійснення його виклику (а.п.32).

Аналогічний висновок за релевантних обставин провадження викладено в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року (справа №206/3463/16-к).

У свою чергу, в ч.2 ст.307 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Зокрема, примусовий привід до суду згідно з ч.3 ст.140 КПК України застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до ч.1 ст.139 КПК України може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за ст.185-3 КУпАП підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача прокурора, а в силу ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Постановлення ж у такому випадку іншого судового рішення, крім зазначених у ч.1 ст.307 КПК України, не пов`язаного з розв`язанням порушених у скарзі питань по суті (зокрема, про залишення скарги без розгляду) суперечитиме закріпленій у п.2 ч.1 ст.7, ст.9 КПК України засаді законності, оскільки відповідного способу вирішення скарги законом не передбачено. Тоді як за змістом ч.2 ст.19 Конституції України суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з цим, оскільки законом створені найбільш сприятливі умови для захисту порушених прав особи під час досудового розслідування, скаржник, звертаючись до слідчого судді, повинен добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень.

Водночас колегія суддів ураховує, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає також право на розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 травня 2020 року (справа №11-619сап19), аналіз змісту приписів ст.ст.306, 307 КПК України дозволяє зробити висновок про те, що прийняття судового рішення по суті скарги - про її задоволення або відмову в її задоволенні, може бути наслідком лише розгляду її по суті, тобто за умови надання слідчим суддею юридичної оцінки аргументам учасників процесу, поданим ними доказам та установленим обставинам. Неприбуття у судове засідання скаржника, участь якого є обов`язковою в силу вимог закону, не звільняє слідчого суддю від виконання цього обов`язку, якщо за результатом розгляду відповідної скарги він постановляє ухвалу по суті заявлених у скарзі вимог, а не ухвалу процесуального характеру.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 був завчасно належним чином викликаний і повідомлений про місце, дату й час розгляду поданої ним скарги, клопотання про відкладення засідання не заявляв, поважних причин неявки в засідання слідчому судді не повідомляв, а також не навів їх і апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, слідчим суддею було забезпечено скаржнику в повному обсязі можливості й передумови для реалізації передбачених КПК України прав і обстоювання обраної правової позиції, право користування якими залежить від суб`єктивного волевиявлення самого апелянта, через це підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні. Також можливість реалізації вказаних вище прав та підтримання правової позиції ОСОБА_6 було надано в суді апеляційної інстанції, чим останній і скористався в повному обсязі.

На підставі викладеного вище, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 березня 2023 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4