450/1333/16-к
1-кс/465/1230/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000299 від 23.02.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України,

встановив:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000299 від 23.02.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

ОСОБА_3 звернувся до Франківського районного суду м.Львова із заявою про відвід судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_5 від участі в розгляді кримінального провадження №450/1333/16-к про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 надано суду пояснення до заяви про відвід судді ОСОБА_5 .

Обґрунтовує такі тим, що суддя ОСОБА_5 не відповідає критеріям чесності і неупередженості та не може гарантувати свою безсторонність у розгляді справи та постановлення законного рішення, що свідчить про наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Окрім цього, зазначає, що суддя ОСОБА_5 вже брала участь у даному кримінальному провадженні і дії суду вже мали відповідну оцінку у цей період.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 підтримали заяву про відвід судді ОСОБА_5 з підстав, викладених у заявах та поясненнях, просили задоволити заяву та відвести суддю ОСОБА_5 від розгляду даного кримінального провадження. ОСОБА_3 вказав суду, що ухвалення суддею остаточного та кінцевого рішення не є обов`язковим для задоволення заяви про відвід судді на підставі ч.2 ст.76 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання даної заяви.

Суддя ОСОБА_5 , якій заявлено відвід в судове засідання не з`явилася, пояснень щодо заявленого їй відводу не надала.

Дослідивши доводи, викладені в заяві про відвід та оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст.ст. 75, 76КПК України визначено підстави відводу судді.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.75 КК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 3 ст.80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Нормами ч. 5 ст.80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим, тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення судді від участі в судовому провадженні.

У пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзазначено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Разом з тим, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Дійсно, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності.

Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Судом встановлено, що в провадженні судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження №0000299 від 23.02.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України (судова справа №450/1333/16-к).

Судом зазначається, що внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні, чи постановленими ним процесуальних рішень, не є підставою для відводу.

Судом встановлено, що зазначені ОСОБА_3 підстави для відводу судді ОСОБА_5 зводяться до незгоди обвинуваченого з процесуальними рішеннями судді, що, на думку суду, не є підставою для відводу судді від розгляду даного кримінального провадження.

Щодо покликання заявника на неможливість участі судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що остання вже брала участь у кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суддя ОСОБА_5 приймала участь в такому, як член колегії, однак рішення по даному кримінальному провадженні нею не приймалось.

Суд зазначає, що зазначена норма передбачає принцип недопустимості участі судді (слідчого судді, судді або присяжного) повторно у судовому провадженні, у якому він приймав рішення. У випадку якщо суддя брав участь у судовому провадженні, однак судове рішення з будь-яких причин не приймалося, наступна його участь у цьому ж кримінальному провадженні не забороняється.

Повторною вважається участь судді у конкретному провадженні за умови, що він не лише брав участь у ньому, але і приймав рішення.

Принцип недопустимості повторної участі слідчого судді, судді, присяжного у кримінальному провадженні полягає в тому, що вони вправі брати участь у конкретному провадженні лише в одній з інстанцій (під час досудового розслідування у суді першої, апеляційної, касаційної інстанції, у ВСУ або за нововиявленими обставинами). Тобто суддя або присяжний мають право приймати судове рішення лише один раз у будь-якій із судових інстанцій. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні і приймав рішення, вже має власну думку (позицію), а тому його повторна участь може призвести до необ`єктивного рішення.

Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 , а відтак заява про її відвід не підялягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, суд, -

постановив :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0000299 від 23.02.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 25.09.2023 року.

Суддя ОСОБА_1