УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/20971/21

Провадження №: 1-кп/755/772/23

"21" червня 2023 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 про здійснення спеціального судового провадження у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2015 року за № 0001880 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 255 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 заявив клопотання, у порядку ст. 323, 350 КПК, про проведення судового розгляду у цьому провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia), яке умотивував наявність передумов вказаних в ст. 323, 297-1 - 297-5 КПК, ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"(далі - Закон).

В т.ч. прокурор вказав, що обвинувачений постійно перебуваючи на території АР Крим, будучи належним чином повідомленим про підозру та виклики до слідчого, суду, переховується, у зв`язку з чим останнього оголошено в розшук. Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, обізнаний про розпочате кримінальне провадження, отже, наявні підстави для здійснення відносно нього спеціального судового провадження.

Позиція сторін та процедура

Прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 вважав за можливе вказане клопотання задовольнити з наведених у ньому передумов.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 вважав відсутніми підстави для проведення судового розгляду у цьому провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia).

В той час, як процедура in absentia, що даного типу справ, пов`язана із застосуванням Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», що є можливим, у силу норм ч. 3 ст. 114 КПК у реакції згідно із Законом № 1207-VII від 15.04.2014 КПК, за умови визнання справи такою, що пов`язана з окупацією, вмотивованою ухвалою судді, адже в указаній нормі зауважується, що судові справи щодо спорів, що випливають з факту окупації чи правопорушень, пов`язаних з окупацією, відносяться до окремої категорії справ, які розглядаються за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", а справа визнається такою, що пов`язана з окупацією, вмотивованою ухвалою судді.

Верховний суд у постанові від 06 грудня 2021 року в справі № 756/4855/17 (Єдиний державний реєстр судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/101873632, згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру) вказав в т.ч., що за результатом підготовчого судового засідання судовий розгляд кримінального провадження було призначено на 26 червня 2017 року, при цьому клопотання прокурора (ідеться про клопотання про здійснення спеціального судового провадження) в цьому засіданні розглянуто не було, оскільки порушене в ньому питання є предметом судового розгляду.

Згідно ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ВС забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права (див. п. 28 постанови ВС від 25 травня 2023 року в справі № 457/885/22).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 зазначеного Закону висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. В ухвалі ВП ВС від 25 травня 2023 року в справі № 722/594/22 Велика Палата наголосила, що висновок щодо застосування норми права - це не завжди чітко сформульований висновок у судовому рішенні Касаційного кримінального суду у формі постанови, у тому числі із заголовком «Висновок», це також правове обґрунтування одного чи кількох доводів касаційної скарги сторони кримінального провадження, викладене в судовому рішенні як у формі постанови, так і ухвали, за змістом якого цілком зрозумілою є правова позиція щодо застосування конкретної норми матеріального чи процесуального права.

Тим самим Суд констатував в ухвалі від 01 червня 2023 року, що дане питання (слушності здійснення судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia) є предметом судового розгляду.

Мотиви, з яких Суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Суд проаналізувавши детально доводи клопотання прокурора та дослідивши в системну зв`язку матеріали, які ним надані на його обґрунтування з матеріалами самого судового провадження, заслухавши думку захисника, приходить до такого.

І. Щодо питання доречності визнання судової справи такою, що пов`язана з окупацією

Відповідно до ч. 3 ст. 114 КПК у реакції згідно із Законом № 1207-VII від 15.04.2014 судові справи щодо спорів, що випливають з факту окупації чи правопорушень, пов`язаних з окупацією, відносяться до окремої категорії справ, які розглядаються за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Справа визнається такою, що пов`язана з окупацією, вмотивованою ухвалою судді.

Закон № 1207-VII від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є чинним з 27 квітня 2014 року, бо був опублікований 26 квітня 2014 року у 83 спецвипуску Голосу України.

Тобто, відомості до ЄРДР у цьому провадженні унесені у період чинності Закон № 1207-VII від 15.04.2014, а згідно ст. 5 КПК, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, а тому, у розрізі вказаного ст. 114 КПК у реакції згідно із Законом № 1207-VII від 15.04.2014 підлягає застосуванню до цієї справи.

З урахуванням того, що відповідно до даних обвинувального акта, установлено, що обвинувачений у цьому кримінальному провадженні висунуто обвинувачення за фактом учинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 255 КК України, а саме державної зради у період окупації рф території АР Крим.

Згідно ст. 1 Закону тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації (ст. 2 Закону).

Як наслідок, у розрізі наведених положень КПК та Закону в поєднанні з характером висунутого обвинуваченому обвинувачення в справі є дійсним факт того, що вона пов`язана з окупацією, а тому її слід, у порядку абз. 2 ч. 3 ст. 114 КПК України, визнати такою, що пов`язана з окупацією, що у свою чергу указує на те, що вона має розглядатися, згідно абз. 1 ч. 3 ст. 114 КПК України, за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

ІІ. Щодо питання доречності здійснення спеціального судового провадження

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону, що […] правові наслідки ухилення від явки на виклик […] суду (неприбуття на виклик без поважної причини […]) […] обвинуваченим, який […] перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на […] судовий виклик […] суду […] обвинуваченим, який […] який […] перебуває на тимчасово окупованій території України, […], є підставою для здійснення […] спеціального судового провадження.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 2971 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), […], який переховується від […] суду на тимчасово окупованій території України, […], з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Тим самим, з аналізу вказаних вище норм процесуального закону слідує, що при вирішенні клопотання прокурора, суду необхідно встановити: 1) чи вказаний злочин, в якому особа обвинувачується у переліку ч. 2 ст. 297-1 КПК; 2) чи набутий статус підозрюваного та обвинуваченого; 3) чи існують відомості на підтвердження того, що обвинувачений знав або повинен знати про розпочате кримінальне провадження; 4) чи наявні відомості, що особа перебуває на тимчасово окупованій території України з метою ухилення.

Надаючи відповіді на вказані вище питання, Суд зауважує таке.

ІІ.І. Щодо того, чи стосується кримінальне провадження злочину, відносно якого законодавцем передбачена можливість проведення спеціального судового провадження

Частиною 2 статті 297-1 КПК визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст. 111, 111-1, 111-2, 255-258-6, Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

В цій ситуації ідеться про злочини за ст. 111, 255 КК та здійснення щодо них спеціального досудового розслідування передбачено ч. 2 ст. 297-1 КПК.

ІІ.ІІ. Щодо набуття статусу у кримінальному провадженні

Згідно з ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Велика Палата Верховного Суду у поставі від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к зазначила, що викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Дотримання прав особи при врученні їй складеного щодо неї повідомлення про підозру, у разі тимчасової відсутності такої особи за місцем її проживання та за відсутності відомостей про її місце перебування, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42, ст. 135 КПК України, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складання такого повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

З матеріалів клопотання вбачається, що дані про повідомлення про підозру опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».

Отже, у провадженні доведено вжиття можливих заходів для доведення до відома підозрюваної особи фактів складання повідомлення про підозру щодо неї та суть викладених у ньому обставин у порядку, передбаченому КПК України.

При вирішенні питання про наявність у ОСОБА_6 статусу обвинуваченого Суд керується нормою ч. 2 ст. 42 КПК України, відповідно до якої обвинувачений (підсудний) є особою, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно обвинуваченого в порядку, передбаченому ст. 291 КПК, надійшов до суду, відповідно на особу поширюється наведений статус в силу норм ст. 42 КПК.

Отже, Суд може вирішувати питання про призначення спеціального судового провадження в цій справі заданим критерієм.

ІІ.ІІІ. Щодо того, що обвинувачений обізнаний про розпочате щодо нього кримінальне провадження

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою правову позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (див. постанову Великої палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі № 1-24/2009).

У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (ст. 14 (3) (d)) вказується: «Кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, як мінімум, на такі гарантії на основі повної рівності: (d) бути засудженим в його присутності […] ».

ЄСПЛ визнає, що хоча право обвинуваченого бути судимим у його присутності в Конвенції прямо не згадується, воно має «першорядне значення». Під час слухання людина володіє таким процесуальним правом як право фізично постати перед судовим посадовцем («Мулен проти Франції» (3710/406), (2010) §118; «Оджалан проти Туреччини» (46221/99), Велика палата (2005) §103; «Медведєв проти Франції» (3394/03), Велика палата (2010) §118). Право обвинувачених на особисту присутність вимагає, щоб влада досить завчасно інформувала їх самих (а також їх захисників) про дату і місце слухань, викликала їх до суду.

Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, […]; супроводжуватися дотриманням гарантій, відповідних важливості такого рішення; і не повинна вступати в протиріччя з громадським інтересом («Колоцца проти Італії» (9024/80), (1985) §28; «Пуатрімоль проти Франції» (14032/88), (1993) §31; «Ермі проти Італії»(18114/02), Велика палата (2006) §73).

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був […] повідомлений про судовий розгляд, […]. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд in absentia допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді […] («Пелладоах проти Нідерландів» (16737/90), (1994) §41; «Пуатрімоль проти Франції» (14032 / 88), (1993) §34).

В цій справі Суд встановив відмову обвинуваченого від особистої присутності під час її розгляду, адже є дійсним факт того, що у відношенні нього у цьому кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування, та установлено дані його інформування про цей процес у максимально можливі та доступні способи.

Дії на етапі слідства вжиті стороною обвинувачення вказують на максимальну поінформованість ОСОБА_6 , зокрема, у зв`язку із тим, що останній перебуває на ТОТ АР Крим повістки про виклик його до прокуратури АР Крим та слідчого управління ГУ СБУ в АР Крим опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в 2021 році відповідно до розпорядження КМУ № 1302-р від 21.10.2020 (№ 96 (6964) від 21.05.2021), де розміщено повістки про виклик підозрюваного на 14, 15, 25, 27 травня 2021 року, також повістки про виклик підозрюваного опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та врученні його захиснику.

Опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» в той же період і дані про підозру ОСОБА_6 за ст. 111, 255 КК України.

Також, 22 серпня 2018 року,у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності його оголошено в розшук.

Отже, обвинувачений неодноразово викликався до слідчого, прокурора у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» , а також шляхом розміщення інформації на офіційних сайтах ГПУ (нині Офісу Генерального прокурора).

На етапі перебування провадження в суді було вжито також максимальні заходи спрямовані на інформування ОСОБА_6 .

Так, ухвалою суду від 20 грудня 2021 року визначено, що про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомляти осіб, зазначених у ч. 2 ст. 314 КПК із урахуванням норм Глави 24-1 даного Кодексу, щодо порядку інформування учасників, зокрема розповсюдивши повістки для обвинуваченого про виклик через надсилання за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та з обов`язковою публікацією в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а копію процесуальних документів, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилати захиснику.

Тим самим з часу надходження провадження по цей час обвинувачений інформувався про процес у спосіб визначений в Главі 6. Повідомлення Розділу І. Загальні положення КПК та додатково з дотриманням алгоритмів указаних в судовому рішенні від 19 липня 2021 року, та в т.ч. в спосіб розповсюдження інформації про підготовче судове засідання на офіційному веб-сайті суду - (розділ «список справ призначених до розгляду»).

Про розгляд справи повідомлявся захисник обвинуваченого.

Оголошення про виклик до суду обвинуваченого публікувалися в газеті «Урядовий кур`єр».

Повістки для обвинуваченого опубліковувалися, також окрім наведеного ЗМІ, і на сайті Офісу Генерального прокурора.

Ухвалою суду від 01 червня 2023 року визначено, що про день, час та місце проведення судового засідання повідомляти осіб, зазначених у ч. 2 ст. 318 КПК із забезпеченням інформування про цей процес обвинуваченого з дотриманням порядку ч. 8 ст. 135 КПК України згідно із Законом України № 1422-IX від 27.04.2021.

Згідно ч. 8 ст. 135 КПК згідно із Законом № 1422-IX від 27.04.2021 особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Про засідання після 01 червня 2023 року обвинувачений інформувався у порядку ч. 8 ст. 135 КПК.

Отже, після надходження провадження до суду обвинувачений інформувався також у всі доступні процесуальні можливості для суду в т.ч. (1) у спосіб визначений в Главі 6. Повідомлення Розділу І. Загальні положення КПК в т.ч. інформувався захисник; (2) в спосіб розповсюдження інформації про дане підготовче судове засідання на офіційному веб-сайті суду - ; (3) оголошення про виклик публікувалися в газеті «Урядовий кур`єр»; (4) повістки опубліковувалися на сайті Офісу Генерального прокурора; (5) забезпечувалось інформування з 01 червня 2023 року порядку ч. 8 ст. 135 КПК.

Відповдіно, у підсумку Суд вважає, що, з огляду на наведене та положення ч. 8 ст. 135 КПК обвинувачений вважається належним чином ознайомленим зі змістом судових повісток, а отже - обізнаним про здійснюване щодо нього судом кримінальне провадження (див. тотожну позицію щодо інформування викладену ВС у справах № 759/2992/17 (постанова від 01.04.2021), № 759/7443/17 (постанова від 27.10.2021), але відмовився від здійснення свого права предстати перед українським судом за висунутим обвинуваченням щодо діянь допущених на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді підстав не убачає, що в комплексі свідчать про наміри ухилитися від правосуддя держави Україна, в т.ч. як ухилення від правосуддя Суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

ІІ.ІV. Щодо перебування на тимчасово окупованій території

Згідно ст. 1 Закону датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

В цьому випадку з`ясовано, що підозрювана особа перебуває на ТОТ АР Крим та державний кордон і адміністративну межу з тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинала.

Згідно з ст. 12 Закону порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

На виконання вимог ст. 135 КПК України у зв`язку з тим, що обвинувачений перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, повістки про виклик його до слідчого та до суду опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (№ 64 (7462) від 31 березня 2023 року), також повістки про виклик опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та сайті суду.

Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2021 року у справі № 328/1109/19, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Суд встановив, що в цьому провадженні у відношенні обвинуваченого є достатні підстави вважати можливою його обізнаність, з огляду на вжиті дії, визначені ст. 135 КПК України, про:

- здійснення щодо нього кримінального провадження, свій статус у ньому, а також покладені процесуальні обов`язки та необхідність їх виконання;

- виклик до органу досудового розслідування та суду.

Ці ж дані засвідчують собою, факт не прибуття особи у зазначені в оголошеннях в газеті дати та не надання доказів поважності причин неприбуття.

За вказаних обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 12 Закону та ч. 5 ст. 139 КПК України, слід дійти висновку про наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ба більше, за рішенням слідчого його оголошено в розшук.

Кримінальний процесуальний закон не містить визначень понять «розшук» та «міжнародний розшук».

Водночас «розшук» можна витлумачити як комплекс слідчих та оперативно-розшукових заходів, здійснюваних компетентними органами та спрямованих на встановлення місцезнаходження особи з метою виконання завдань кримінального провадження. «Міжнародний розшук» є таким же за своїм змістом комплексом заходів, які здійснюються компетентними органами декількох держав у відповідності до актів міжнародного права, зокрема, актів Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу, членом якої Україна є з 04 листопада 1992 року.

Отже, «розшук» є більш широким інститутом по відношенню до «міжнародного розшуку», який є його кваліфікованим різновидом, відповідно оголошення особи в розшук у цьому провадження, є супутнім додатковим фактором, котрий вказує на наявність підстав для здійснення спеціального судового провадження, поряд із даними про перебування на ТОТ з метою ухилення, позаяк сам факт перебування особи в розшуку уже вказує на те, вона ухиляється від правосуддя, адже академічний тлумачний словник Української мови передбачає, що розшук (юр.) - це система слідчих та оперативних заходів щодо виявлення злочинця, який зник і т. ін.

З огляду на, що Суд відхиляє доводи захисту про відсутність передумов для здійснення спеціального судового провадження та уважає клопотання прокурора про нього слушним й таким, що указує на дійсну доречність здійснення спеціального судового провадження у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", ст. 114, 297-1, 323, 350, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив :

справу за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 255 КК України, у порядку абз. 2 ч. 3 ст. 114 КПК України, визнати такою, що пов`язана з окупацією.

Дана судова справа, як така, що стосується правопорушення, пов`язаного з окупацією, й відноситься до окремої категорії справ, має розглядатися, згідно абз. 1 ч. 3 ст. 114 КПК України, за відповідними процесуальними нормами з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР 10 вересня 2015 року за № 0001880 задовольнити.

У кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2015 року за № 0001880 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 255 КК України, здійснювати спеціальне судове провадження.

Повістки про виклик обвинуваченого надсилати за останнім відомим місцем його проживання/перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилати захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 2975 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 14:10 год. 26 червня 2023 року.

C у д д я ОСОБА_1