КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0002225 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 14 квітня 2014 року Оболонським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;

- 08 серпня 2014 року Подільським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

- 29 жовтня 2014 року Оболонським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі

- 06 вересня 2016 року Апеляційним судом міста Києва за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до чотирьох років п`яти місяців позбавлення волі;

- 06 лютого 2019 року Подільським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений 17 грудня 2021 року по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Подільського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року змінити та призначити йому менш суворе покарання.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

Строк покарання ухвалено обчислювати з 12 січня 2023 року та зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2022 року по 11 січня 2023 року.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів та про стягнення процесуальних витрат.

За доводами апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність правової кваліфікації дій, вважає призначене судом покарання таким, що не відповідає його особі, а також тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Апелянт звертає увагу на те, що він від початку досудового розслідування співпрацював зі слідством та повідомляв працівникам поліції про скоєні кримінальні правопорушення, про які їм раніше відомо не було.

Крім того, ОСОБА_6 вказує на те, що вину у вчиненні кримінального правопорушення він беззаперечно визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

На підставі наведеного, вважає, що існують підстави для призначення йому більш м`якого покарання, ніж визначено судом.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 жовтня 2022 року у невстановлений час та місці у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у приміщення, реалізуючи який та переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_6 того ж дня о 04 год. 06 хв. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 127, підійшов до кав`ярні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та за допомогою раніше заготовленої викрутки віджав двері до вказаної кав`ярні, проник у середину приміщення звідки повторно, таємно викрав: грошові кошти у сумі 2 000 грн, планшет марки «LenovoTab M10 Plus», вартістю 5 733 грн 33 коп., що належить потерпілій ОСОБА_9 .

Після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 7 733 грн 33 коп.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор щодо задоволення скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, апелянтом не оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначивши ОСОБА_6 покарання, в повній мірі дотримався наведених вимог закону.

Доводи обвинуваченого про те, що суд, призначаючи йому покарання, не врахував даних, що характеризують його особу та обставин, які пом`якшують покарання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі обставини в повному обсязі були враховані судом.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме його щире каяття, дані про особу обвинуваченого,зокрема те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, має незняту та непогашену судимість, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо.

Судом першої інстанції правильно враховано щире каяття ОСОБА_6 , як обставину, що пом`якшує покарання.

Також судом обґрунтовано встановлено обставину, яка обтяжує покарання - рецидив кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був неодноразово притягнутий до кримінальної відповідальності, зокрема, і за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень та вчинив нове кримінальне правопорушення впродовж короткого проміжку часу після відбуття ним покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та не бажає стати на шлях виправлення.

При цьому доводи обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не врахував як обставину, якапом`якшуєпокарання - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

В той же час, обвинуваченим не зазначено, які його дії можуть бути розцінені, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах кримінального провадження відомості про такі дії відсутні, як і не вказані вони в апеляційній скарзі.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що саме лише визнання вини під тиском зібраних доказів і підтвердження обставин, вже встановлених компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та його не можна вважати явно несправедливим через суворість.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4