Дата документу 04.07.2023 Справа № 317/2775/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №317/2775/23 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/395/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Михайлівка, Запорізької області, громадянина України, із середньою освітою, який не працює, не одружений, на утримані малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , який мешкає (зі слів) за адресою: АДРЕСА_3 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений:

27 грудня 2016 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.289, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном на 2 роки;

21 січня 2020 року Великобелозерським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 27 грудня 2016 року до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений зі слів 05 травня 2023 року з Башківської виправної колонії Полтавської області за відбуттям строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 27 травня 2023 року, якою задоволено Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 , на підставі матеріалів досудового розслідування за №0000344, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 травня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 25 липня 2023 року включно у Запорізькому слідчому ізоляторі, з визначенням застави у розмірі 134200,00 грн, що становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2023, який складає 2684,00 грн.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на переконання слідчого судді, не забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та не нівелює зазначені ризики.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у виді тримання під вартою та обрати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України.

Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою пояснення його підзахисного про те, що він не мав намір викрадати транспортний засіб.

Вважає, що вказані у клопотанні ризики прокурором не доведені та є лише припущенням.

Апелянт посилається на ту обставину, що на окупованій території у підозрюваного залишилась матір, яка має онкологічне захворювання та потребує матеріальної допомоги. Перебуваючи під вартою, підозрюваний не зможе надавати своїй матері матеріальну допомогу, через що її життя буде під загрозою.

На думку захисника, головним аргументом задоволення клопотання стало тяжкість обвинувачення. Однак, вважає, що тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 злочинів не може сама по собі бути виправданням тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 27 травня 2023 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 25 травня 2023 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки ВАЗ - 2106, в кузові бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 приблизно об 11 годині 40 хвилин, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , взявши з будинку без відома потерпілого ОСОБА_10 ключі від вказаного автомобіля, таким чином забезпечивши собі доступ до його салону, відчинивши двері автомобіля ключем, сів на водійське сидіння вказаного автомобіля, де за допомогою ключа-запалення привів у роботу двигун та продовжуючи свій умисел на незаконне заволодіння вищевказаним автомобілем поїхав у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_6 25 травня 2023 року, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2101-ІХ та в подальшому продовжено відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», приблизно o 11 годині 30 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачування, знаходячись в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , де у нього виник злочинний умисел на крадіжку майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 25 травня 2023 року, приблизно о 11 годині 35 хвилин, перебуваючи в приміщені кімнати будинку АДРЕСА_2 , таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон «Хуавей» вартістю 1000 гривень, грошові кошти в сумі 9000 гривень номіналом 1000 та 200 гривень, чоловічий золотий перстень 583 проби вагою 5 грам з каменем «Опал» вартістю 5900 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_6 покинув територію вказаного домоволодіння з викраденим майном, та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 15900 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя в цілому дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому правопорушеннях, а також конкретні обставини вказаних кримінальних правопорушень.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, доданими до клопотання, а саме: відомостями з протоколу огляду місця події від 26 травня 2023 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколу допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколу затримання підозрюваного та ін.

Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказані кримінальні правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існують, а саме ризики: можливого переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та його фактичні обставини, відомості про особу підозрюваного, його вік, дані про його соціальні зв`язки.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення умисних, в т.ч. аналогічних злочинів, на цей час знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, підозрюваний ніде не працює, міцних соціальних зв`язків не має.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 правопорушень та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, а доводи сторони захисту про протилежне не є переконливими.

Також, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Вказані висновки слідчого судді стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника підозрюваного, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Не спростовують цих висновків і посилання підозрюваного на хворобу його матері, оскільки окрім іншого, ці обставини нічим не підтверджуються, як не підтверджується і те, що підозрюваний утримує свою матір, якимось чином допомагає їй, та що остання залежить від цієї допомоги.

Заява ОСОБА_14 про взяття підозрюваного на особисту поруку задоволенню не підлягає з таких підстав.

Сама ОСОБА_14 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась. Суду не надало відомостей про те, що остання заслуговує на особливу довіру.

Як убачається з матеріалів, доданих до клопотання, ОСОБА_14 є свідком у цьому кримінальному провадженні.

Окрім того, як вже зазначено вище, інший ніж тримання під вартою запобіжний захід може бути недостатнім для запобігання встановленим ризикам.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

З матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали убачається, що всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Разом з цим, відповідно до вимог ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Як убачається із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 26 травня 2023 року, ОСОБА_6 було затримано 26 травня 2023 року, а тому останній день 60-денного строку припадає на 24 липня 2023 року, замість 25 липня 2023 року, як про це помилково зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Таким чином, вказана ухвала в зазначеній частині підлягає зміні на підставі ст.ст.407-409 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 27 травня 2023 року, якою задоволено Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 , на підставі матеріалів досудового розслідування за №0000344, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 травня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.4 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до останнього, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 25 липня 2023 року включно у Запорізькому слідчому ізоляторі, з визначенням застави у розмірі 134200,00 грн, що становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня 2023, який складає 2684,00 грн, змінити в частині строку дії ухвали, встановивши цей строк до 24 липня 2023 року включно.

У решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4