Дата документу 08.08.2023
Справа № 501/3002/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження (до суду не викликались на підставі ч. 2 ст. 381 КПК України):

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000108 від 04 липня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

28 червня 2023 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням на 1 рік на підставі ст. 75 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

13 червня 2023 року, приблизно о 23:30 год, ОСОБА_7 , перебуваючи на території «скейт-парку» за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Паркова, 3, зустрів неповнолітнього ОСОБА_4 , який також перебував на території зазначеного «скейт-парку», та в цей час між ними виник словесний конфлікт.

Внаслідок конфлікту ОСОБА_7 умисно, з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, наніс удар правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого останній впав на землю та отримав тілесні ушкодження у виді синців ділянки лівої гілки нижньої щелепи та шиї зліва, які за своїм характером і перебігом зазвичай мають незначні швидкоплинні наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм належать до легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_7 пішов з місця кримінального правопорушення.

Вищезазначені обставини встановлені органом досудового розслідування та, як встановлено судом, не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надала письмову заяву, в якій погодилась із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначила, що вона ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодилась з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

З огляду на те, що під час досудового розслідування підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні на підставі ч. 1 ст. 302 КПК України.

Отже, ОСОБА_7 своїми діями, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Дослідивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що він судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та сприяння досудовому розслідуванню та суду у встановленні істини у справі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом, з урахуванням меж пред`явленого йому обвинувачення згідно з обвинувальним актом, не встановлено.

Досудова доповідь щодо обвинуваченого не складалась, оскільки він обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку (ч. 2 ст. 314-1 КПК України).

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, майновий стан, та вважає, що йому має бути призначене покарання у виді штрафу.

Відповідно до п. 23 постанови Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17, провадження № 51-3600 кмо 20) якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Враховуючи, що цим вироком обвинуваченому призначається покарання у виді штрафу, тобто таке, яке відбувається реально, кримінальне правопорушення вчинене 13 червня 2023 року, тобто до постановлення вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 28 червня 2023 року, яким обвинуваченого було звільнено від відбування покарання з випрбуванням та який залишився незмінним, цей вирок та вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 28 червня 2023 року мають виконуватися самостійно.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 368, 370-374, 381-382 КПК України

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_7 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 28 червня 2023 року виконувати самостійно.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя