Провадження № 1-кп/470/13/23
Справа № 470/311/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року смт Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2023 року за № 0000210 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з професійно - технічною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, працюючого за домовленістю, раніше не судимого, військовозобов`язаного, військовослужбовця за контрактом, навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «старший солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2021 року обвинувачений ОСОБА_4 уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2021 року № 4 -РС солдата ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2022 року № 248 старший солдат ОСОБА_4 приступив до виконання службових обов`язків навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 08 січня 2021 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, основні сили особового складу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 були виведенні із постійного місця дислокації до тимчасового місця дислокації в межах АДРЕСА_2 .

Однак, 02 жовтня 2022 року, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу на посаді навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце несення військової служби - тимчасового місця дислокації 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в межах АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце несення військової служби, до 11 травня 2023 року.

11 травня 2023 року старший солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та повідомив про себе як військовослужбовця, що ухиляється від військової служби.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, суду показав, що з 2021 року перебував на військовій службі за контрактом. Військова частина до якої його було зараховано, перебувала в зоні антитерористичної операції, та безпосередніх військових дій. В кінці вересня 2022 року частину їх роти було направлено для виконання військових завдань на територію Березнегуватської ОТГ Баштанського району Миколаївської області. Однак 02 жовтня 2022 року, він через нервовий зрив, важкий емоційний та морально - психологічний стан, полишивши зброю і спорядження, самовільно залишив місце несення служби та повернувся до місця свого проживання в смт Березнегувате Баштанського району Миколаївської області, де і перебуває по теперішній час. Він попереджав командування про необхідність відлучитися на день, однак в подальшому не зміг самостійно повернутися до місця служби. До ДБР звернувся самостійно, одразу після отримання повідомлення про розпочату перевірку.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненому підтверджується також іншими доказами дослідженими під час судового розгляду.

Копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, рядового складу, згідно якого 08 січня 2021 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_4 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 (три) роки ( а.п.41-42).

Витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 08 січня 2021 року № 5, за яким старшого солдата запасу ОСОБА_4 призначеного на посаду гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону, з 08 січня 2021 року було зараховано в списки особового складу військової частини (а.п.32).

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 248 від 19 вересня 2022 року, за яким старший солдат ОСОБА_4 з 19 вересня 2022 року був прийнятий та приступив до виконання службових обов`язків навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону (а.п.34).

Витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 03 жовтня 2022 року № 262 , згідно якого старшого солдата ОСОБА_4 наказано вважати таким, що самовільно залишив військову частину з 02 жовтня 2022 року, та виключено з усіх видів забезпечення ( а.п.35).

Витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12 жовтня 2022 року № 271 за яким старшого солдата ОСОБА_4 навідника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону було увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини (а.п.36) .

Матеріалами службового розслідування, з яких убачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ОК «Південь» 02 жовтня 2022 року самовільно залишив місце дислокації підрозділу ( а.п.65-91).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за клопотанням прокурора та згодою обвинуваченого, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів та документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною та кваліфікує його дії в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого судом встановлено, що він не одружений, утриманців не має, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, є військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, на час розгляду кримінального провадження працює за домовленістю, за місцем служби характеризувався посередньо, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за досудовою доповіддю сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, має середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченому судом встановлено не було.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання судом повинні враховуватись тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення що відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин пом`якшуючих покарання, відсутність обтяжуючих обставин, та доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки, а саме щире каяття, з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого який вперше притягається до кримінальної відповідальності, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням положень ст. 69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті обвинувачення, а саме два роки позбавлення волі, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та не є надто суворим чи м`яким.

Водночас, як встановлено ч. 1 ст. 62 КК України, покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Відтак, враховуючи обставини цього кримінального провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не є суспільно - небезпечною особою, вперше притягається до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем, що проходить військову службу за контрактом, суд вважає за можливе замінити призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Така міра покарання, на переконання суду, відповідатиме принципам призначення покарання, про які йшлося вище, справедливість як основна засада права, індивідуалізація покарання призначення покарання конкретній особі за конкретний злочин із урахуванням особливостей обставин справи та індивідуальних характеристик особи, її поведінки до, під час та після вчинення кримінального правопорушення, мети, намірів, мотивів, у конкретному випадку є достатньою та необхідною для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.62 КК України ОСОБА_4 замінити призначене судом покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання під час приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаї вської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1