Дата документу 11.05.2023 Справа № 333/2835/23
запорізький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/316/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2835/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

представника заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2023 року про відмову у задоволенні скарги, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі (з дислокацією у м.Запоріжжі), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

На вказану ухвалу слідчого судді представник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою визнати незаконною бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі та зобов`язати слідчого прийняти та зареєструвати подану заяву про вчинення злочину від 30.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заслухавши представника заявника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що представник ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій просить визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Мелітополі, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідних відомостей за заявою командира роти розвідки в/ч НОМЕР_1 про скоєння злочину від 30.03.2023 відповідно до вимог ст.214 КПК; зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м.Мелітополі прийняти та невідкладно зареєструвати подану заяву про вчинення злочину до ЄРДР відповідно до вимог ст.214 КПК та негайно розпочати досудове розслідування за цим повідомленням надавши ОСОБА_7 , як заявникові, або його захиснику відповідний витяг з ЄРДР протягом 24 годин.

Скаргу мотивовано тим, що 30.03.2023 командир роти розвідки військової частини ОСОБА_7 , звернувся до ТУ ДБР у м.Мелітополі із повідомленням про те, що в діях командування частини він вбачає ознаки злочину передбачені ч.5 ст.426-1 КК, а саме перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень.

Однак зі спливом 9 діб, ОСОБА_7 не отримав ані витягу з ЄРДР, ані будь-якого іншого документу, який би свідчив про розгляд його заяви про скоєння злочину взагалі. Оскільки це є порушенням кримінального процесуального законодавства, тому він звернувся до слідчого судді.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги, зазначила, що суть повідомлення ОСОБА_7 про злочин зводиться до незгоди заявника з тактикою командування у військовій частині та власного трактування доцільності прийнятих наказів керівництва, очевидної наявності конфлікту між заявником та керівництвом військової частини, що саме по собі не свідчить про наявність складу злочину в діях керівництва військової частини.

Більш того, із скарги вбачається, що заявником разом із іншими військовослужбовцями вже скеровувалося звернення з приводу вищевказаних обставин ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомостей щодо результатів розгляду в скарзі не наведено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч.4 ст.214 КПК, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (наказ Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020р.) Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Колегія суддів вважає, що викладені в апеляційній скарзі факти, рівнозначні викладеним у скарзі представника ОСОБА_6 , за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не містять об`єктивних даних, які б вказували про вчинення окремими військовими службовими особами кримінального правопорушення, а сама заява не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для класифікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України.

Крім того, викладені заявником обставини у заяві ніяким чином не містять хоча б формальних ознак даного кримінального правопорушення. Зокрема з об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.5 ст.426-1 КК може вчинятися у формі 1) перевищення влади або 2) перевищення службових повноважень, які завдали істотної шкоди.

Злочинний характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції. Саме у цьому полягає принципова відмінність цього злочину від зловживання владою або службовими повноваженнями, при якому службова особа в межах її повноважень, визначених законом, використовує їх всупереч інтересам служби. На відміну від загального складу зловживання владою або службовим становищем (ст. 364) перевищення влади або службових повноважень не може проявлятися у бездіяльності. Його об`єктивну сторону характеризує лише вчинення службовою особою дії.

Перевищення військовою службовою особою влади означає, що вказана особа вчиняє умисні дії, які явно виходять за межі наданих їй прав, пов`язаних із відданням наказів, вказівок, розпоряджень, обов`язкових для виконання іншими особами. Видами перевищення влади чи службових повноважень є дії, які: 1) входять до компетенції іншої службової особи або органу (вища службова особа, службова особа іншого відомства й інші); 2) можуть бути здійснені тільки колегіально, або, відповідно до порядку, установленого законом, погоджені з іншими службовими особами чи органом; 3) могли бути вчинені самою службовою особою тільки в разі наявності особливих обставин, зазначених у законі; 4) ніхто за жодних обставин не має права їх учиняти (тобто вчинені винним дії не входять до компетенції жодної службової особи). Застосування нестатутних заходів впливу щодо підлеглого полягає у вчиненні умисних дій, які виходять за межі компетенції військової службової особи і полягають у здійсненні впливу на підлеглого всупереч вимогам, установленим у статутах Збройних сил України.

Про жодну з наведених обставин заявник у заяві про вчинення злочину не посилається. Під час апеляційного розгляду представник заявника ОСОБА_6 зазначила, що всі дії, про які вона зазначила в заяві про вчинення злочину вчинено службовими особами в межах наданих ім повноважень.

Таким чином, доводи заяви про вчинення злочину і апеляційні доводи представника про вчинення кримінального правопорушення, фактично ґрунтуються на його суб`єктивній незгоді із діями військових службових осіб, пов`язаними із тактикою командування у військовій частині та власного трактування нею наказів.

Крім того, передбачений ст. 426-1 КК злочин, є злочином з матеріальним складом і передбачає обов`язкове заподіяння істотної шкоди. Проте в заяві про вчинення злочину про заподіяння такої шкоди не йдеться.

Тому викладені в заяві ОСОБА_7 відомості відповідно до положень ст. 214 КПК не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.5 ст.426-1 КК.

Не вбачається апеляційним судом і підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за іншими статтями КК України.

Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2023 року про відмову у задоволенні скарги, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4