В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000728 від 07.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ревно, Кіцманського району, Чернівецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану за таких обставин.

08 квітня 2022 року, ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2022 № 114 (по стройовій частині) ОСОБА_4 призначено на посаду заступнику командира 2 роти спеціального призначення з морально-психологічного забезпечення 23 окремого батальйону спеціального призначення (військова частина НОМЕР_2 ). Тобто ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а з 20 червня 2022 року таким, що прийняв справи та чергову посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX та Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 6 лютого 2023 року № 2915-IX) в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 якій неодноразово продовжувався, зокрема, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. У зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 24 лютого 2022 року розпочався воєнний стан, який діяв на момент вчинення ОСОБА_4 триваючого кримінального правопорушення. Про введення в дію воєнного стану та його дію на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

В свою чергу ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обіймаючи посаду заступника командира 2 роти спеціального призначення з морально-психологічного забезпечення 23 окремого батальйону спеціального призначення (військова частина НОМЕР_2 ), відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16,115 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, оберігати як святиню Бойовий прапор своєї частини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, знаходитися на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять). Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

В ході проходження служби наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.08.2022 № 106 ОСОБА_4 направлено у відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою підготовки (удосконалення навченості) офіцерського складу з 29 серпня 2022 року по 14 вересня 2022 року. Водночас, напередодні 15 вересня 2022 року у ОСОБА_4 виник кримінально противоправний умисел, спрямований на тимчасове ухилення від проходження військової служби. Реалізуючи свій кримінально противоправний умисел 15 вересня 2022 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обіймаючи посаду заступника командира 2 роти спеціального призначення з морально-психологічного забезпечення 23 окремого батальйону спеціального призначення (військова частина НОМЕР_2 ) та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 115 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, та відповідних дозволів командирів (начальників) не з?явився вчасно на службу з відрядження до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. У подальшому, 05 жовтня 2022 року ОСОБА_4 самостійно прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 та заявив про себе.

Отже, ОСОБА_4 15 вересня 2022 року не з`явився вчасно на службу із відрядження без поважних причин, та відповідних дозволів командирів (начальників) до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та перебував поза межами розташування зазначеної військової частини до 05 жовтня 2022 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків і не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19 травня 2022 року між прокурором Дарницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника було укладено угоду про визнання винуватості, яка за змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України. У відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України з моменту ініціювання укладання такої угоди обвинуваченому була забезпечена участь захисника. В угоді про визнання винуватості сторони узгодили покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 5 місяців. Також на підставі ч. 2 ст. 60 КК України місцем відбування арешту в угоді визначено гауптвахту.

У судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України погодився з усіма фактичними обставинами, що викладені в обвинувальному акті та угоді, щиро кається у вчиненому. Також, судом з`ясовано у обвинуваченого питання передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим , а також вид покарання у разі затвердження угоди судом. Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Обидві сторони підтвердили, що укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зі змісту угоди вбачається, що, узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади покарання визначені ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості як показник індивідуального рівня суспільно небезпеки вчиненого злочину, зумовленими його специфічними об`єктивними та суб`єктивними ознаками, особистість винного, обставини, що пом`якшують його покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення).

Крім цього, сторонами враховано підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, визначені ст. 69 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення). На підтвердження наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в порядку ч. 6 ст. 474 КПК України, суд дослідив матеріали кримінального провадження. Також, на підставі ч. 2 ст. 60 КК України, місцем відбування арешту визначено гауптвахту.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року за №2839-IX посилено кримінальну відповідальних за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 69 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці. Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Враховуючи вищезазначені положення Закону, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке тривало з 15.09.2022 року по 05.10.2022, у редакції Закону, яка діяла на момент його вчинення.

Враховуючи те, що умови укладеної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства і не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, з огляду на те, що дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, підстави вважати, що укладення даної угоди не було добровільним - відсутні, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди.

Керуючись ст. 368, ст. 373, ст. 374, ст. 474, ст. 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості між прокурором Дарницької Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому узгоджене покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців, який необхідно відбувати на гауптвахті.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1