ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2385/22

Провадження № 11-кп/4820/425/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої

ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого за ч. 3 ст. 190 КК України ОСОБА_6 , на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, жителя с.Парутне, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 18 квітня 2022 року Луцьким міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки;

- 15 вересня 2022 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 190 КК України до одного року одного місяця обмеження волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки,-

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного попереднім вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року (у виді двох років обмеження волі), більш суворим покаранням, призначеним цим вироком та остаточно до відбування призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 15 березня 2023 року.

У строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано частково відбуте покарання за попереднім вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року (у виді обмеження волі строком 2 років) з 22 лютого 2022 року по 5 лютого 2023 року з розрахунку, що один день ув`язнення (позбавлення волі) дорівнює двом дням обмеження волі і навпаки.

У строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 6 лютого 2023 року по 14 березня 2023 року включно з розрахунку один день ув`язнення в СІЗО дорівнює одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 504 622,80 грн. (п`ятсот чотири тисячі шістсот двадцять дві гривні вісімдесят копійок) матеріальної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 100 000 грн. (сто тисяч гривень) моральної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 8500 грн.(вісім тисяч п`ятсот грн.) витрат з надання правової допомоги.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 14 лютого 2022 року, умисно, з корисливою метою, шляхом обману, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами вчинив шахрайство за наступних обставин.

14.02.2021 близько 14 год. 30 хв. невстановлена досудовим розслідуванням особа жіночої статті, яка перебувала у змові з ОСОБА_6 зателефонувала на абонентський номер стаціонарного телефону НОМЕР_1 до пристарілої ОСОБА_10 та умисно повідомила неправдиву інформацію, що її донька ОСОБА_11 , внаслідок порушень правил дорожнього руху спричинила дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим з її вини постраждала особа, яка потребує невідкладної медичної допомоги, за яку потрібно заплатити грошові кошти в найкоротший термін. В ході розмови ОСОБА_10 також назвала невстановленій особі свій номер мобільного оператора зв`язку НОМЕР_2 та адресу проживання.

Тоді ж, 14.02.2021 о 14 год. 45 хв. інша невстановлена досудовим розслідуванням особа чоловічої статті, який також перебувала у змові з ОСОБА_6 , зателефонував на вказаний номер мобільного оператора зв`язку ОСОБА_10 ( НОМЕР_2 ) та умисно, продовжуючи обманювати ОСОБА_10 , представившись працівником прокуратури, підтвердив вимогу щодо надання грошових коштів ОСОБА_6 з метою уникнення її донькою кримінальної відповідальності. Далі, невстановлена особа дізналась у свідка і повідомила ОСОБА_6 адресу проживання ОСОБА_10 . Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілої, шляхом обману, ОСОБА_6 14.02.2022 близько 15 год. прибув до квартири АДРЕСА_1 , де, діючи з корисливих мотивів та корисливою метою, за попередньою змовою із невстановленими особами, під надуманим приводом передачі грошових коштів для відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій особі внаслідок вигаданої дорожньо-транспортної пригоди, умисно, шляхом обману, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 в розмірі 5 000 доларів США, які згідно курсу НБУ становили 140 173 грн., які свідок ОСОБА_10 внаслідок обману передала ОСОБА_6 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, невстановлена досудовим розслідуванням особа в телефонній розмові повідомила ОСОБА_10 про недостатність коштів для уникнення її донькою кримінальної відповідальності. Тому, ОСОБА_6 , який діяв у змові з невстановленими особами, 14.02.2022 близько 15 год. 20хв., відразу ж повернувся до квартири АДРЕСА_1 , і шляхом обману, за попередньою змовою із невстановленими особами, під надуманим приводом, з корисливою метою і корисливим мотивом, умисно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 в розмірі 5 000 доларів США, які згідно курсу НБУ становили 140 173 грн., які свідок ОСОБА_10 внаслідок обману передала ОСОБА_6 .

Далі, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілої, невстановлена особа в телефонній розмові переконала ОСОБА_10 про недостатність наданих грошових коштів для уникнення її донькою кримінальної відповідальності та повідомила про необхідність надання більшої кількості грошових коштів, на що остання погодилась. Тому, ОСОБА_6 , який діяв у змові з невстановленими особами, 14.02.2022 близько 15 год. 40хв., у квартирі АДРЕСА_1 , шляхом обману, за попередньою змовою із невстановленими особами, під вигаданим приводом, з корисливою метою і корисливим мотивом, умисно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 в розмірі ще 5 000 доларів США, які згідно курсу НБУ становили 140 173 грн., які свідок ОСОБА_10 внаслідок обману знову передала ОСОБА_6 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілої, невстановлена особа в телефонній розмові переконала ОСОБА_10 про недостатність наданих грошових коштів для уникнення її донькою кримінальної відповідальності та повідомила про необхідність надання ще більшої кількості грошових коштів, на що остання погодилась. ОСОБА_6 , який діяв у змові з невстановленими особами, 14.02.2022 близько 15 год. 40 хв., у квартирі АДРЕСА_1 , шляхом обману, за попередньою змовою із невстановленими особами, під вигаданим приводом, з корисливою метою і корисливим мотивом, умисно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_8 в розмірі ще 3000 доларів США, які згідно курсу НБУ становили 84103, 8 грн., які свідок ОСОБА_10 внаслідок обману знову передала ОСОБА_6 ..

В подальшому, ОСОБА_6 покинув житло ОСОБА_10 і розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , майнової шкоди на загальну суму 504622 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду та ухвалити новий. Сторона захисту вказує, що суд, при винесенні вироку, безпідставно оцінив критично, показання ОСОБА_6 щодо його невинуватості та зазначив їх такими, що не заслуговують на увагу, та прийняв до уваги докази, які по своїй суті не є доказами щодо доведеності вини ОСОБА_6 , і ухвалив вирок, побудований на припущеннях. Зокрема:

- допитана потерпіла ОСОБА_8 вказала на обставини, які їй були відомі зі слів свідка ОСОБА_10 . При цьому вона не була очевидцем події, ОСОБА_6 особисто не бачила;

- свідок ОСОБА_10 описала події, які викладені у вироку суду. При цьому дані показання, як доказ, є недопустимими, в частині зазначення даним свідком ОСОБА_6 як особу, яка приходила до неї за грошима. Свідок засвідчила, що особа, яка приходила в її квартиру за грошима, була в шапці та масці, також вказала на те, що працівниками поліції їй надавався запис з відеокамер з піцерії «Нью Йорк», а потім пізніше їй пред`являлись для впізнання фото осіб, серед яких було фото ОСОБА_6 . Тобто, при проведенні слідчої дії, як пред`явленні особи для впізнання по фото, свідку ОСОБА_10 вже було відомо зображення ОСОБА_6 , який був зазначений працівниками поліції свідку ОСОБА_10 як особа. ,яка отримувала від ОСОБА_10 грошові кошти. Такі дії працівників поліції, по відношенню до свідка ОСОБА_10 створюють в особи свідка образ особи, яка вчинила злочин.

У зв`язку з наведеним протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 є недопустимим доказом, так як дана процесуальна дія не відповідає вимогам ст.231КПК України. Свідку ОСОБА_10 для впізнання було надано фото особи, яка, перед процесуальною дією, вже була зазначена як правопорушник, а також фото осіб для впізнання, в тому числі ОСОБА_6 , були пред`явлені не за ознаками, які зазначала свідок, тобто за відсутності на фото осіб, які пред`являються для впізнання, шапок та масок на обличчі (про дані ознаки ОСОБА_10 повідомляла як про особу, яка заходила до неї в квартиру);

-допитаний свідок ОСОБА_12 , таксист, підтвердив, що забрав ОСОБА_6 від піцерії «Нью Йорк» та привіз його до АДРЕСА_2 . Куди пішов ОСОБА_6 коли вийшов з авто, або в який під`їзд зайшов ОСОБА_6 , вказати не міг;

-свідок ОСОБА_11 очевидцем подій не була, ОСОБА_6 не бачила, про обставини події знала зі слів матері ОСОБА_10 ;

-зазначений у вироку суду, як доказ, протокол прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 14 лютого 2022 року лише зафіксував дану подію і не підтверджує, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 ;

-протокол огляду місця події від 14 лютого 2022 року також не містить будь-якого доказу, що ОСОБА_6 вчинив вказане кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, жодних інших належних та допустимих доказів, щодо причетності ОСОБА_6 до вказаного кримінального правопорушення органами досудового розслідування не встановлено, в тому числі підтвердження дійсно перебування в квартирі ОСОБА_6 та отримання саме ним грошових коштів від ОСОБА_10 , підтвердження щодо наявності змови групою осіб, в тому числі ОСОБА_6 , між собою щодо вчинення даного кримінального правопорушення. Тому апелянт вважає, що суд безпідставно, за відсутності вагомих доказів щодо вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_6 ухвалив вирок щодо його винуватості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого, в апеляційній скарзі і в суді апеляційної інстанції, про невинуватість ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та у великих розмірах, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, повідомив, що 12 лютого 2022 року приїхав в м.Кам`янець-Подільський на екскурсію, знімав готель біля річки у двоповерховому будинку в Старому місті. 13 лютого 2022 року ходив на органну музику до храму «Петра і ОСОБА_13 ». Пізніше їздив на екскурсійному БТРі. На екскурсіях познайомився з дівчиною з м. Житомира - ОСОБА_14 . 14 лютого 2022 року йому зателефонувала ОСОБА_15 та попросила приїхати у двір по АДРЕСА_3 . Бармен пі церії, де він знаходився, викликав таксі і він поїхав у сусідній дворик, де його чекала ОСОБА_15 . До квартири ОСОБА_10 не заходив, ніяких грошей у неї не брав. Потерпілу не бачив. Переночувавши в м.Кам`янець-Подільський, наступного дня 15 лютого 2022 року поїхав в м. Київ, а тоді в м.Миколаїв, де на вокзалі у нього викрали його телефони. Вважає, що будь-яких доказів, що це саме він вчинив злочин немає, а тому просив виправдати його.

Проте, такі показання обвинуваченого спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Так, за показаннями потерпілої ОСОБА_8 14 лютого 2022 року о 16-й год. вона прийшла додому з роботи. Мати ( ОСОБА_10 ) стала розпитувати в неї, що сталося з ОСОБА_16 (старша рідна сестра потерпілої), на що вона відповіла, що з сестрою все добре. Після чого мати повідомила, що віддала всі гроші невідомому чоловіку за те, щоб ОСОБА_16 не потрапила до тюрми, та детально розповіла, як їй на, домашній телефон, зателефонувала невідома жінка, плакала і повідомила: «Мама я попала в аварію, через мене загинула людина», після цього, довідалась у неї номер її мобільного телефону, куди відразу зателефонував інший невідомий чоловік, який представлявся працівником прокуратури. Невідома жінка і чоловік одночасно перебували з матір`ю на зв`язку, так, щоб мати не могла нікуди зателефонувала і її телефони були зайняті. В розмові невідома жінка дізналась у матері її адресу, куди, через короткий проміжок часу приїхав обвинувачений ОСОБА_6 , якого мати впізнала на слідстві. Зі слів матері їй також відомо, що ОСОБА_6 не вимагав гроші, але він бачив звідки мама бере гроші і бачив, що там залишаються ще кошти. Інша шахрайка кричала в телефон, щоб мати віддала всі кошти. Потерпіла підтвердила, що її мати знала, де вона зберігає гроші. Мати віддала всі 18000 доларів США, які вони заощаджували на придбання квартири дитині.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 , що 14 лютого 2022 року у другій половині дня, в період часу з 14 по 16 год., зателефонували на стаціонарний телефон і вона почула, як в телефонну трубку кричить жінка, яка повідомила, що вона нібито її дочка ОСОБА_11 і потрапила в ДТП, а тому потрібні гроші. В цей час, у двері квартири постукав чоловік, це був обвинувачений ОСОБА_6 , вона дістала всі гроші дочки ОСОБА_8 . ОСОБА_6 відрахував 5000 доларів США і пішов. Тоді, в телефонну трубку, жінка повідомила, що ще потрібні кошти і так було всього чотири рази, поки ОСОБА_6 не забрав всі гроші. ОСОБА_6 забрав у неї три рази по 5000 доларів США, а на четвертий раз 3000 доларів США, а всього вона віддала обвинуваченому 18 000 доларів США. На наступний день працівники правоохоронних органів показали їй відео з пі церії, на якому вона впізнала ОСОБА_6 . На досудовому слідстві вона впізнала обвинуваченого.

Показання свідка ОСОБА_10 були послідовними, свідок чітко відповідала на поставлені питання у суді вона повідомила, що впізнає обвинуваченого ще й по голосу, який почула в судовому засіданні, а тому підстав не довіряти цьому свідку у суду першої інстанції не було, будь-які обставини, для обмови обвинуваченого, сторона захисту не називала, а сам обвинувачений не зміг логічно пояснити причини через що на нього вказує цей свідок, який є прямим очевидцем злочину.

За показаннями свідка ОСОБА_12 він підробляє таксистом. 14 лютого 2022 року надійшло замовлення перевезти клієнта з піцерії «Нью Йорк» на вул. Веліканова, 27, в м. Кам`янці-Подільському. Коли віз ОСОБА_6 , то останній розмовляв на російській мові, він поспішав, просив їхати швидше. ОСОБА_6 , з кимось, постійно розмовляв по телефону, вказав адресу на яку його необхідно завезти. Пізніше, слідчі пред`явили для впізнання кілька фотографій, серед яких він впізнав ОСОБА_6 , як особу, яку він привозив від піцерії до АДРЕСА_2 .

Вказаний свідок ОСОБА_12 підтвердив, що обвинувачений, в час вчинення злочину, був доставлений до будинку, де зберігала кошти потерпіла, тобто, обвинувачений замовив таксі до місця вчинення злочину.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_11 , вона є рідною сестрою потерпілої, а свідок ОСОБА_10 є їх матір`ю. 14 лютого 2022 року до неї зателефонувала ОСОБА_8 , яка повідомила що її обікрали, сестра повідомила, що мати віддала всі заощаджені кошти. Коли прийшла до сестри, то мати повідомила, що вона ( ОСОБА_11 ) ніби-то зателефонувала їй і повідомила, що перебуває в лікарні, вчинила ДТП, для вирішення питання з правоохоронними органами потрібні кошти. Послухавши матір, вона сказала, що не телефонувала їй. Крім того, мати розповідала, що приходив невідомий чоловік, якому вона, за декілька разів, віддала всі гроші. Їй відомо, що сестра мала вдома гроші, але яку суму, то їй не відомо, пізніше, де дізналася, що у сестри було 18000 тис. доларів США, які вона заощаджувала на придбання квартири для дитини.

Ставити під сумнів такі показання свідків колегія суддів підстав не знаходить.

Той факт, що вказані свідки не були безпосередніми очевидцями події, не свідчить про невинуватість ОСОБА_6 , адже свідки наводили такі обставини події, які доводять його винуватість поза розумним сумнівом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд обґрунтовано врахував сукупність доказів у комплексі.

Тобто, не дивлячись на те, що зазначені свідки прямо не вказували на ОСОБА_6 , однак наводили такі фактичні дані, що у своїй сукупності відтворюють цілісну картину події, що відбулася насправді.

За таких обставин суд цілком обґрунтовано дійшов до переконання, що винуватість обвинуваченого доводиться, в тому числі і показаннями свідків «поза розумним сумнівом».

Крім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину, підтверджується іншими об`єктивними даними, а саме:

-протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 лютого 2022 року, згідно з якою доводиться, що ОСОБА_10 , відразу ж після події, звернулася до Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення (т.1 М.Д.С.а.с. 10);

-протоколу огляду місця події від 14 лютого 2022 року та фотознімками, з яких встановлено місце вчинення кримінального правопорушення а саме квартира АДРЕСА_1 (т.1 М.Д.С.а.с. 12-21); заявами ОСОБА_10 , які вона писала під диктовку співучасників ОСОБА_6 про ніби-то передачу 18000 доларів США в рахунок погашення, вигаданої шкоди, спричиненої вигаданим ДТП (т.1 М.Д.С.а.с. 46-51);

-протоколів пред`явлення для впізнання, яким зафіксовано факт впізнання обвинуваченого свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 (т.1 М.Д.С.а.с. 53-65);

-протоколів огляду (відеозапису) та фотознімками, на яких зафіксовано приміщення піцерії «НьюЙоркСтрітПіца», куди обвинувачений 14 лютого 2022 року зайшов, присів за вільний столик та поставив на стіл два мобільних телефони, а пізніше звернувся до бармена ОСОБА_17 , щоб той викликав таксі ( т.1 М.Д.С.а.с. 70-77).

-висновку судово-психіатричного експерта № 68 від 8 лютого 2023 року, з якого слідує, що ОСОБА_6 , на період інкримінованого йому діяння психічним розладом не страждав, усвідомлював свої дії та міг керувати ними. Психічним захворюванням не страждав, а тому міг віддавати собі звіт в своїх діях і керувати ними. У даний час психічною хворобою не страждає, його поведінка та скарги на психічні розлади носять установчий симулятивний характер, тому він усвідомлює свої дії та може керувати ними. Психічним розладом не страждає. ОСОБА_6 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Зазначені докази узгоджуються з іншими наведеними письмовими і речовими доказами по кримінальному провадженні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів. При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_6 , під час судового розгляду, не встановлено.

Судом дослідженні усі обставини, з'ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.

Ці та інші наведені у вироку докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_6 у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб та у великих розмірах і його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України.

Такі висновки суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

Порушень процесуального порядку збирання, наведених у вироку доказів, за матеріалами провадження, на що є посилання в апеляційних скаргах, не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 , інкримінованого йому злочину, та вірно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 190 КК України. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів ОСОБА_6 про те, що він не був у житлі потерпілої, оскільки такі доводи спростувала очевидець події свідок ОСОБА_10 , яка прямо вказала на ОСОБА_6 , як на особу, яка заволоділа коштами потерпілої.

Посилання сторони захисту на те, що у потерпілої не могло бути таких коштів, є припущенням, яке спростоване показаннями потерпілої та свідками, окрім цього, у своїх заявах, які писала ОСОБА_10 , під диктовку співучасників ОСОБА_6 , свідок прямо зазначила, що передала всього 18000 доларів США ніби-то на відшкодування збитків, спричинених вигаданим ДТП (т.1 М.Д.С.а.с. 46-51).

Твердження апеляційної скарги про непричетність ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, колегія суддів розцінює критично, оскільки достовірно встановлено, що ОСОБА_6 перебував на місці вчинення злочину, він отримав від свідка ОСОБА_18 18000 доларів США, якими заволодів шляхом вчинення шахрайства. Сторона захисту не спростувала доказів прокурора, а обвинувачений не зміг логічно заперечити і пояснити, чому свідок ОСОБА_10 прямо вказала на нього і впізнала його як особу, яка заволоділа коштами потерпілої.

Посилання апеляційної скарги на те, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 є недопустимим доказам, оскільки дана процесуальна дія не відповідає вимогам ст. 231 КПК України, з наведених в апеляційній скарзі підстав, колегія суддів відхиляє, оскільки це не єдиний доказ, який підтверджує винуватість ОСОБА_6 і його обвинувачення не ґрунтується, виключно, на цьому доказі. Вказаний свідок, в ході вказаної процесуальної дії, впізнала обвинуваченого за індивідуальними ознаками, за загальними рисами обличчя. В ході судового розгляду свідок підтвердила, що вона впізнає його і по голосу.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до вказаного злочину, з чим погоджується і колегія суддів, так як вони суперечать сукупності об`єктивних, досліджених судом доказів, покладених судом в основу доведеності його вини, які узгоджуються між собою.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, на певний строк, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом підставно враховано, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, він посягнув на чужу власність, заволодів коштами потерпілої у великих розмірах, він двічі судимий за аналогічні корисливі злочини, збитки потерпілій не відшкодував, викрадене не повернув, а також відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Таким чином, місцевий суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у виді позбавлення волі, ближче до максимальної межі санкції ч.3 ст.190 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.

Відтак, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невмотивованості вироку суду, в частині розміру стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_6 , на користь потерпілої ОСОБА_8 , моральної шкоди, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Згідно з приписами частин 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до усталеної судової практики, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , в частині вирішення моральної шкоди, всебічно з`ясував усі обставини при його вирішенні, урахував значну суму викраденого (яка не повернута потерпілій), та те, що відшкодування моральних страждань не може бути способом заробітку та підміняти матеріальні втрати пов`язанні з інфляційними процесами.

Визначену судом суму стягнення моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_8 , в сумі 100 000 грн., колегія суддів вважає обґрунтованою виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2023 року щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 190 КК України ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2