ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 759/5275/16-к

Провадження № 11-кп/4820/51/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

доповідача - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретарів

судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого ОСОБА_14

представника

потерпілого-адвоката ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0007862 від 09 серпня 2015 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та, в його інтересах, захисника ОСОБА_12 , на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п 2,6,9,12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі;

- за п.п. 2,6,9,12,13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 3 ст. 146 КК України у виді 10 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 15 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України, від покарання за які на підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено, у зв`язку із закінченням строків давності.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_11 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 26.10.2015 року до дня вступу вироку в законну силу (строк затримання та перебування під вартою) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно частини 5 статті 72 КК України в редакції Закону № 838 -VIII від 26.11.2015 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 залишено попередній - тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертизи на загальну суму 18 126 грн. 04 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

За вироком місцевого суду, на початку 2015 року ОСОБА_11 у м. Вінниця, познайомився з ОСОБА_16 , а також з її малолітньою дочкою ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому відносини з ОСОБА_16 переросли у близькі стосунки, та вони почали проживати разом за адресою: АДРЕСА_2 .

З початку спілкування з ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , представлявся як ОСОБА_18 , при цьому використовував завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_19 .

Наприкінці квітня 2015 року ОСОБА_11 познайомився з ОСОБА_20 , при знайомстві з якою представився ОСОБА_21 та згодом повідомив, що його звати ОСОБА_22 , та почав підтримувати з нею стосунки, переконуючи в особливому статусі серед людей, схиляти її до себе та зацікавивши до розвитку її екстрасенсорних здібностей.

В кінці травня 2015 року відносини між ОСОБА_16 та ОСОБА_11 погіршились. ОСОБА_16 перестала часто зустрічатись з ОСОБА_11 і, в цей час, ОСОБА_11 всі свої зусилля направив на налагодження відносин з ОСОБА_20 , з якою, з початку липня 2015 року почав спільно проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

В кінці липня 2015 року ОСОБА_11 повернувшись додому вночі разом з ОСОБА_16 , виявили ОСОБА_20 у ліжку без білизни. У зв`язку з цим між ними виникла суперечка та ОСОБА_16 хотіла побити ОСОБА_20 , чому завадив ОСОБА_11 та наступного дня ОСОБА_20 , за його вказівкою, виїхала до своїх батьків в с. Погоріла Теплицького району Вінницької області.

Після інциденту з ОСОБА_20 , ОСОБА_16 постійно вчиняла скандали ОСОБА_11 з приводу його зради. У зв`язку з цим ОСОБА_11 не міг впоратись з тиском ОСОБА_16 на себе, останній, відчуваючи неприязнь до своєї співмешканки, почав шукати вирішення даної проблеми.

Згодом, ОСОБА_11 вирішив, що найоптимальнішим у цій ситуації буде вжиття радикальних заходів, а саме умисне вбивство ОСОБА_16 , оскільки вбивство останньої дасть йому змогу позбутися особи, з якою він не бажає спілкуватися та проживати в одній квартирі.

З метою реалізації свого задуму, на початку серпня 2015 року ОСОБА_11 , діючи до розробленого ним плану злочину, запропонував ОСОБА_16 поїхати разом з ним на море до м. Одеси. Про планування поїздки на відпочинок вони розповіли батькам ОСОБА_16 , які також збирались на відпочинок до моря, та її дочці ОСОБА_17 , яка у свою чергу повідомила про це свого рідного батька ОСОБА_23 . Таким чином, ОСОБА_11 підготував батьків ОСОБА_16 до того, що певний період часу ні його, ні ОСОБА_16 в м. Вінниці не буде, та тривоги з приводу її зникнення не буде.

Дізнавшись, що батьки ОСОБА_16 , на деякий час, виїжджають з Вінниці на відпочинок, ОСОБА_11 вирішив не втрачати час та у період відсутності батьків вчинити вбивство ОСОБА_16 .

В цей же час, ОСОБА_16 запропонувала ОСОБА_11 , перед поїздкою до моря, поїхати в м. Київ. Зрозумівши, що це реальний шанс, щоб здійснити свої злочинні наміри, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_16 , ОСОБА_11 погодився та почав готуватись до вчинення вбивства.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_11 , відчуваючи неприязнь до своєї співмешканки ОСОБА_16 , з метою умисного протиправного позбавлення життя останньої приготував, незаконно придбаний у невстановленої досудовим слідством особи, револьвер системи Нагана № НОМЕР_2 , калібру 7,62 мм., виготовлений саморобним способом шляхом відновлення макету масо-габаритного військового револьверу та боєприпаси до нього, а саме 6 спортивних револьверних патронів «В-1», що споряджені без оболонковою кулею, який почав незаконно зберігати при собі та за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 .

Так, 09.08.2015 року ОСОБА_11 та ОСОБА_16 провівши ОСОБА_14 до автобусу на відпочинок, на море, поїхали на Залізничний вокзал м. Вінниці, розташований на площі Привокзальній, 1, звідки, приблизно о 13 годині, на маршрутному таксі, виїхали до м. Києва.

09.08.2015 року, близько 18 години, не доїжджаючи до м. Києва, за пропозицією ОСОБА_11 вийшли з маршрутного таксі на зупинці в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, та пішли уздовж автодороги «Київ-Житомир», у напрямку м. Києва, де в районі 19 км автодороги та каскаду Святошинських озер, що на території Святошинського району, м. Києва, звернули в ліс.

Дійшовши до території лісового кварталу № 53 Київського лісництва, ОСОБА_11 , приблизно о 18:10 год., маючи на меті доведення умислу, спрямованого на умисне позбавлення життя ОСОБА_16 , до кінця, йдучи по території лісового господарства, впевнившись у відсутності навколо них людей, які б могли стати свідками події, відчуваючи неприязнь до своєї співмешканки, діючи з прямим умислом на вбивство ОСОБА_16 , розташувався дещо позаду останньої та діставши з рюкзака, який ніс на плечі, заздалегідь приготовлений револьвер системи Наган № НОМЕР_2, калібру 7,62 мм, з метою умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_16 здійснив перший постріл у бік останньої, яким не влучив у неї. Почувши постріл, ОСОБА_16 впала на землю та розвернувшись обличчям до ОСОБА_11 почала голосно кричати та відповзати в кущі, у свою чергу ОСОБА_11 бажаючи довести свій умисел до кінця, не зупиняючись на вчиненому, направив револьвер системи Наган № НОМЕР_2, калібру 7,62 мм, в бік ОСОБА_16 та здійснив другий постріл, чим спричинив вогнепальне наскрізне кульове поранення лівої кисті ОСОБА_16 .

Усвідомлюючи, що від спричиненого ним поранення смерть ОСОБА_16 не настане та його протиправні дії будуть викриті, ОСОБА_11 бажаючи доведення свого умислу до кінця, підійшов ближче до ОСОБА_16 , яка в цей час знаходилась на землі, в положенні лежачи на спині без свідомості, підвів револьвер системи Наган № НОМЕР_2, калібру 7,62 мм, до лобної частини голови ОСОБА_16 та здійснив третій постріл, чим спричинив проникаюче поранення сліпе кульове поранення голови з ушкодженням лобної кістки, оболонок та речовини головного мозку з розвитком набряку-набухання головного мозку, від якого ОСОБА_16 померла на місці вчинення злочину. Впевнившись, що ОСОБА_16 мертва та його умисел доведений до кінця, ОСОБА_11 втік, а тіло загиблої залишив на місці вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

Крім того, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , маючи умисел приховати вчинений ним особливо тяжкий злочин, усвідомлюючи, що дочка ОСОБА_16 - малолітня ОСОБА_17 знала про їхню поїздку до м. Києва та могла б повідомити рідних ОСОБА_16 про це, прийняв рішення про викрадення доньки ОСОБА_16 - малолітньої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та подальшого позбавлення її життя.

11.08.2015 ОСОБА_11 повернувся до м. Вінниці, зателефонував до малолітньої ОСОБА_17 та повідомив, що приїхав до м. Вінниці, щоб забрати її на відпочинок до моря, про що ОСОБА_17 повідомила свого батька ОСОБА_23 , який знаючи про відносини між ОСОБА_16 і ОСОБА_11 та про їхні наміри їхати на відпочинок до м. Одеси, разом із малолітньою ОСОБА_17 , не підозрюючи, що ОСОБА_11 діє зі злочинними намірами, сказав бабусі ОСОБА_24 , яка знаходилась за місцем свого проживання, разом із малолітньою ОСОБА_17 , про необхідність зібрати речі ОСОБА_17 для поїздки на відпочинок разом з її матір`ю та ОСОБА_11 та відвести дитину на перехрестя вулиць Бучми та Чумацької у м. Вінниці, де вона домовилась зустрітись з ОСОБА_11 .

Приблизно о 14 годині, ОСОБА_24 , виконуючи вказівку батька малолітньої ОСОБА_17 - ОСОБА_23 , відвела останню до місця зустрічі, де зустрівшись, у зазначений час, з ОСОБА_17 , ОСОБА_11 відвів її до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

У той же день, ОСОБА_11 зателефонував до ОСОБА_20 та повідомив про необхідність приїхати до м. Вінниці -12.08.2015 року.

12.08.2015 року близько 13.00 години, ОСОБА_11 разом з малолітньою ОСОБА_17 зустріли ОСОБА_20 на автостанції Вінниця-1, розташованій по вул. Київській, 8, та поїхали до Західного автовокзалу м. Вінниці, розташованого на перехресті Хмельницького - Барського шосе м. Вінниці, звідки на громадському транспорті поїхали до м. Хмельницького, звідки на попутному транспорті поїхали до с. Заслучне Красилівського району Хмельницької області, де ОСОБА_11 , спільно з ОСОБА_20 , шляхом удушення шнурками від кросівок останньої, вчинили умисне вбивство малолітньої ОСОБА_17 , а ОСОБА_11 заволодів самостійно та розпорядився на власний розсуд, не повідомивши про це ОСОБА_20 грошовими коштами ОСОБА_17 в сумі 950 грн.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 146 КК України, як незаконне викрадення та позбавлення волі малолітньої ОСОБА_17 вчинене з корисливих мотивів та спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, 12.08.2015, близько 22 год. 30 хв., перебуваючи в с. Заслучне Красилівського району Хмельницької області, ОСОБА_11 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, маючи умисел приховати вчинений ним особливо тяжкий злочин, а саме умисне вбивство ОСОБА_16 , шляхом вбивства доньки ОСОБА_16 - малолітньої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знала про поїздку матері з ОСОБА_11 до м. Києва, та з корисливих мотивів, дав дитині випити розчин води з перекисом водню, щоб пришвидшити настання сну, після чого дочекавшись темряви, за попередньою змовою ОСОБА_20 , яка засуджена вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10 вересня 2020 року, який набрав законної сили 16 жовтня 2020 року, зійшли з дороги на пасовисько неподалік вул. Центральної, вказаного населеного пункту, де ОСОБА_11 поклав ОСОБА_17 на землю.

Перебуваючи на полі, ОСОБА_11 дістав зі свого рюкзака кросівки, які належали ОСОБА_20 , та витягнув з них шнурівки. В цей же час він сказав ОСОБА_20 подати йому свої руки, на що вона дала свою згоду та простягнула йому руки, а ОСОБА_11 обмотав руки ОСОБА_20 шнурівками від її кросівок, таким чином, щоб можна було утворити петлю, при цьому ОСОБА_11 розповів ОСОБА_20 , як вона має обвести шнурівки навколо шиї ОСОБА_17 та за його командою розтягувати їх кінці в різні боки, після чого утримувати до настання смерті малолітньої ОСОБА_17 ..

Таким чином, узгодивши спільні дії спрямовані на позбавлення життя малолітньої ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 домовились про спільне вчинення її вбивства.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на позбавлення життя малолітньої ОСОБА_17 , з корисливих мотивів та з метою приховати вчинений особливо тяжкий злочин - вбивство ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_20 , сів на ОСОБА_17 таким чином, щоб своїми ногами утримувати ноги останньої, однією рукою утримувати руки ОСОБА_17 , щоб завадити їй вирватись, а ОСОБА_20 обвела шнурівки навколо шиї ОСОБА_17 , яка лежала на землі. Разом з тим, другою рукою ОСОБА_11 закрив рот та ніс ОСОБА_17 , щоб завадити їй дихати, після чого ОСОБА_20 почала тягнути шнурівки, а ОСОБА_11 почав тиснути на обличчя ОСОБА_17 , перекриваючи їй дихальні шляхи та утримувати її руки та ноги. Маючи на меті доведення спільного умислу до кінця, ОСОБА_11 та ОСОБА_20 продовжували душити ОСОБА_17 , протягом декількох хвилин, до тих пір поки ОСОБА_17 не перестала чинити опір. Дочекавшись коли ОСОБА_17 перестане чинити опір, ОСОБА_11 перевірив наявність у неї серцебиття, впевнившись таким чином, що ОСОБА_17 мертва, наказав ОСОБА_20 відпустити шнурівки.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_20 , приховали тіло ОСОБА_17 у рові, поряд з місцем вчинення вбивства, неподалік від вул. Центральної, с. Заслучне Красилівського району Хмельницької області. Крім того, ОСОБА_11 заволодів самостійно та розпорядився на власний розсуд незаконно оберненим на свою користь майном ОСОБА_17 , а саме грошовими коштами в сумі 950 грн., не повідомивши про це ОСОБА_20 .

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальні правопорушення (злочини), передбачені: п.п. 2, 6, 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, умисно протиправно з метою приховати інший злочин заподіяв смерть малолітній дитині (умисне вбивство), ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень особі, яка зазнала нападу (розбій).

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, ОСОБА_11 , усупереч вимогам розділу 1 п. 1.1 наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 року «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощенної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» та Положення про дозвільну систему, затверджену постановою КМУ № 576від 12.10.1992 року з наступними змінами, незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи револьвер системи Наган № НОМЕР_2 , калібру 7,62 мм, виготовлений саморобним способом шляхом відновлення макету масо-габаритного військового револьверу та боєприпаси до нього, а саме 6 спортивних револьверних патронів «В-1», що споряджені без оболонковою кулею, який почав незаконно зберігати при собі та за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , куди їх незаконно перемістив (переніс, транспортуючи при собі чи в сумці) при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах.

09.08.2015 року, близько 11 год., ОСОБА_11 , маючи на меті використати незаконно придбаний револьвер системи Наган № НОМЕР_2, калібру 7,62 мм, виготовлений саморобним способом шляхом відновлення макету масо-габаритного військового револьверу, споряджений шістьма спортивними револьверними патронами «В-1» для вчинення умисного вбивства ОСОБА_16 , дістав зі схованки, розташованої у кв. АДРЕСА_3 , помістив його до свого рюкзака, який взяв з собою та разом з ОСОБА_16 на громадському транспорті поїхав на автостанцію Вінниця 1-центральна, розташовану за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 8, а у подальшому до Залізничного вокзалу м. Вінниця, звідки на маршрутному таксі транспортував його до с. Стоянка Києво-Святошинського р-ну Київської обл. У подальшому ОСОБА_11 незаконно переніс револьвер системи Наган № НОМЕР_2, калібру 7,62 мм, виготовлений саморобним способом шляхом відновлення макету масо-габаритного військового револьверу, споряджений шістьма спортивними револьверними патронами «В-1» до території лісового кварталу № 53 Київського лісництва у Святошинському р-ні м. Києва, де використав при вчиненні умисного вбивства ОСОБА_16 , а після його вчинення помістив, цей же ж, револьвер споряджений трьома спортивними револьверними патронами «В-1» та три відстріляні гільзи до свого рюкзака та переніс його на територію дитячого табору відпочинку «Космос», розташованого на 16 км. Житомирського шосе, в м. Києві, де залишив у схованці, таким чином незаконно носив його та незаконно зберігав безпосередньо при собі.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне поводження зі зброєю, а саме носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_11 у лютому 2012 року, більш точна дата та час вчинення злочину, під час досудового розслідування невстановлена, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці у м. Києві, діючи умисно, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_19 , який перебував у сумці останнього для подальшого його підроблення та використання в особистих інтересах, з метою приховання свого справжнього імені ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та звільнення від обов`язків громадянина України.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України - привласнення документів, а саме незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Крім того, ОСОБА_11 у невстановленому досудовим розслідуванням час, місці діючи умисно, підробив шляхом переклейки фотокартки до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_19 , який він викрав у лютому 2012 року з сумки ОСОБА_19 , та у подальшому, використовував завідомо підроблений документ в особистих інтересах, з метою приховання свого справжнього імені ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та звільнення від обов`язків громадянина України.

Так, на початку 2015 року ОСОБА_11 , маючи при собі завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_19 , використовував в особистих інтересах, а тому при знайомстві та спілкуванні з ОСОБА_16 , її малолітньою дочкою ОСОБА_17 та їхніми рідними (батьками, сестрами ОСОБА_16 та батьком та дідом ОСОБА_17 - ОСОБА_23 та ОСОБА_25 відповідно) представлявся ОСОБА_26 та демонстрував за необхідності паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_19 , до якого вклеєна фотокартка ОСОБА_11 ..

Крім того, при укладенні договору оренди гаража № НОМЕР_3 у ГБК «Зірка» в м. Вінниця по вул. Липовецькій, 1, восени 2015 року, ОСОБА_11 надав паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_19 до якого вклеєна фотокартка ОСОБА_11 , на підставі чого отримав перепустку до ГБК «Зірка» № 762 з власною фотокарткою, яку у подальшому використовував для проходу та проїзду територією вказаного гаражного кооперативу.

Таким чином, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України - підроблення документів, а саме підроблення офіційного документу (паспорту громадянина України), який видається установою, який надає права та подальше використання завідомо підробленого документа.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає вирок суду необґрунтованим, упередженим, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого. Вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази мотиву вбивства ОСОБА_16 . На думку обвинуваченого, не було встановлено та не доведено будь-якими доказами також твердження сторони обвинувачення щодо і інших обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Стосовно злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, то в його діях відсутній склад даного злочину, оскільки ОСОБА_17 пішла з ним з власної волі, доказів утримування її проти власної волі чи наявність у нього корисливого мотиву надано не було. Стверджує, що стороною обвинувачення не доведено, відповідно до вимог ст. 17 КПК України, вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_12 , в інтересах ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 115, п.2, 6, 9, 12,13 ч.2 ст. 115 КК України ч.3 ст.146, ч.4 ст. 187 КК України закрити, згідно із статтею 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, а також, скасувати угоду про визнання вини укладену між прокурором та ОСОБА_20 . Вважає вирок суду несправедливим, необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених в рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням норм кримінального процесуального закону. На думку захисника, в ході розгляду кримінального провадження виявлено сукупність неналежних та недопустимих доказів, які не можуть бути покладені в основу обвинувачення, і які суд у вироку зазначив в якості доказів. Зокрема, в порушення вимог ст. ст.209, 213 КПК України протокол затримання складався через сім годин після фактичного затримання ОСОБА_11 без участі захисника. Орган (установа) уповноважений, на надання безоплатної правової допомоги про затримання ОСОБА_11 не повідомлявся. Отже, затримання ОСОБА_11 , а також його допит в якості свідка та підозрюваного, та інші слідчі дії проведенні з ним, відповідно ст.ст. 86, 87 КПК України є недопустимими доказами. Слідчим було проведено не поверхневий огляд, а обшук ОСОБА_11 без ухвали суду, в порушення вимог ч. 2 ст.234 КПК України. В протоколі зазначено, що дана слідча дія проводиться з метою виявлення слідів злочину, з`ясування механізму вчинення злочину, обстановки його здійснення, інших обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Тобто, можливо слідчий проводив слідчий експеримент, а провів обшук ОСОБА_11 , тому вказаний протокол огляду згідно із ст.87 КПК України є недопустимим доказом. Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.10.2015 року, який був проведений в період часу з 15.00 години до 15 години 16 хвилин, об`єктом якого є земельна ділянка на території дитячого табору « Космос » ( м. Київ, Житомирське шосе, 16 ), він проводився за участю ОСОБА_11 , однак, в час зазначений, в протоколі ОСОБА_11 фізично не міг бути присутнім при вказаному огляді, так як до 14.30 години він був присутній при огляді квартири за адресою АДРЕСА_5 . Огляд проводився без ухвали слідчого судді, без роз`яснення ОСОБА_11 його прав та обов`язків. Апелянт стверджує, що всупереч вимог ст.ст. 233, 234 КПК України з місця події було вилучено пістолет «Наган», три гільзи від патронів маркування «38-84», тряпка синього кольору. Згідно ст. 87 КГІК України даний протокол є недопустимим доказом, і всі похідні від нього докази також є недопустимими, в тому числі висновок експерта від 06.11.2016 року №951. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи є протоколи слідчого експерименту від 28.10.2016 року, та від 05.11.2016 року за участю ОСОБА_11 , де на відео чітко видно наявні тілесні ушкодження на його обличчі. Згідно довідки Міської лікарні швидкої медичної допомоги №7467 від 27.10.2016 року у ОСОБА_11 виявлені забій правої надбрівної дуги, та струс головного мозку. Під час слідчого експерименту видно, що працівник поліції, який супроводжує підзахисного, в наручниках, йде постійно попереду та вказує, що необхідно показувати та говорити. Таким чином слідчий експеримент з ОСОБА_11 проводився під дією фізичного та психічного насильства, а тому відповідно ст.87 КПК України його необхідно визнати недопустимим доказом, що отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Також наявний висновок СМЕ №2058 трупа ОСОБА_16 від 10.08.2015 року, де вказано, що експертизу почато о 10 годині 30 хвилин, в експертизі зазначено, що смерть ОСОБА_16 наступила за 20-24 години до початку експертизи, тобто в період часу з 10.00 години до 14.00 години 09.08.2015 року. Обвинувачення інкримінує ОСОБА_11 вбивство ОСОБА_16 близько 18.00 години, що не відповідає дійсності, і вказує на те, що докази вбивства (часу) були штучно створені, і на слідчому експерименті він відтворював обставини справи під примусом, під диктовку працівників міліції, які неправильно зазначили час вбивства. Отже, є достатні дані, та розумні сумніви вважати, що ОСОБА_11 , зізнався в не скоєному злочині. Зазначає, що постанова про ексгумацію трупа ОСОБА_16 винесена 08.02.2016 року, і протокол ексгумації трупа від 11.02.2016 року. Проте, є акт дослідження ДНК трупу ОСОБА_16 . Тому на думку захисту є незрозумілим, як можна було проводити дослідження без наявності трупа (залишків частин тіла).

По-епізоду обвинувачення ОСОБА_11 у вбивстві малолітньої ОСОБА_17 захисник уважає, що під час судового розгляду не здобуто достатніх та достовірних доказів, які підтверджують його винуватість у вчиненні даного злочину. Суд не навів підстав, чому не прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_27 , які об`єктивно підтверджуються показами обвинуваченого ОСОБА_11 , чому відхилив їх, і поклав в основу показання ОСОБА_20 . Угода про визнання винуватості з ОСОБА_20 затверджена судом є необґрунтованою, такою що суперечить вимогам п.3 ч.4 ст.469 КПК України. При оцінці показань ОСОБА_20 в судовому засіданні можна стверджувати про відсутність ознак повного визнання вини, дійового каяття, так як вона повідомляла, що нічого чітко не пам`ятала в момент вбивства малолітньої ОСОБА_17 , та переклада свою вину на ОСОБА_11 , який ніби то заставляв вчиняти дії, шляхом психологічного насильства. Отже суд незаконно затвердив угоду про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_28 , тому угода підлягає скасуванню. Також ОСОБА_11 , в тлумаченні п.3 ч.4 ст.469 КПК України, не є організатором організованої групи, злочинної організації, чи терористичної організації, тому угода про визнання винуватості є незаконною.

Апелянт вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок експертизи ДНК решток трупу ОСОБА_17 , на які в своєму листі вказував слідчий ОСОБА_29 , а тому судово-медична експертиза трупа ОСОБА_17 від 18.01.2016 року проведена експертами ОСОБА_30 та ОСОБА_31 є неналежним та недопустимим доказом відповідно ст.ст. 85, 86, 87, 89 КПК України. Так, на даний час, невідомо кому належать рештки: стегнової кістки, ліктьової кістки, чотирьох ребер, фрагменту лопатки трупу невстановленої особи, виявлені 14-15.09.2015 року в с. Заслучне, Красилівського району Хмельницької області, неподалік від присадибної ділянки по вул. Центральній, 150.

Крім того, під час направлення прокурором справи до суду було порушено правила підсудності. Справа замість Красилівського районного суду була спрямована до Святошинського районного суду м. Києва. В свою чергу Святошинський районний суд (суддя ОСОБА_32 ) направив справу в Верховний Суд. При цьому було порушено вимоги ст.34, п.З ч.2 ст. 283 КПК України, справа до Апеляційного суду Київської області не надходила, для вирішення питання про направлення її до апеляційного суду Хмельницької області. Строки досудового слідства закінчились 17.04.2016 року, а справа була передана до Хмельницького міськрайоного суду в липні 2016 року поза межами строків досудового слідства та строків тримання під вартою ОСОБА_11 .

По епізоду обвинувачення ОСОБА_11 за ч.3 ст.146 КК України, то вважає, що в його діях відсутні ознаки складу даного злочину, так як відсутня об`єктивна сторона, яка характеризується насильницькими діями, що виражаються в примусовому позбавленні особи волі, або в діях направлених на застосування сили до особи з метою її викрадення. Це підтверджується також показами ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , які повідомили, що він ( ОСОБА_23 ) сам віддав дочку ОСОБА_17 для того, щоб ОСОБА_11 з нею відпочив.

Щодо обвинувачення ОСОБА_11 за ч.4 ст.187 КК України, то його вина у вчиненні вказаного злочину не доводиться. Так, як у судовому засіданні ні він, ні ОСОБА_28 не підтвердили обставини, що в малолітньої ОСОБА_17 були при собі кошти в сумі 930 гривень, і вони їх викрали шляхом розбою. Суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_11 по даному епізоду, визнавши його винним також за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне вбивство з корисливих мотивів, яке виключає собою склад злочину - напад з метою заволодіння чужим майном. Дії ОСОБА_11 , у даному випадку повинні кваліфікуватись за однією із зазначених статей.

При прийнятті рішення апеляційною інстанцією захисник просить врахувати, що ОСОБА_11 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, на утриманні в нього перебуває неповнолітня дитина, позитивно характеризується по місцю перебування в СІЗО, тому він не міг вчинити злочини, які йому інкримінуються.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисників - адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у них доводи, думку прокурорів, потерпілого ОСОБА_14 та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_15 , про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши та дослідивши, частково, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом,на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Вирок суду в частині засудження ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 357, ч. 1,4 ст. 358 КК України апелянтами не оскаржується, тому, в цій частин, колегією суддів не перевіряється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 2,6,9, 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив, дав належну правову оцінку.

Доводи апелянтів про невинуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними та підтверджуються наступними доказами.

Так, обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчинені: умисного вбивства ОСОБА_16 ; умисного вбивства малолітньої ОСОБА_17 ; нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_17 ; незаконному поводженні зі зброєю, а саме: носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу; привласненні документів, а саме незаконному заволодінні будь-яким способом паспорту; підроблені документів, а саме: підроблення офіційного документу (паспорту громадянина України), який видається установою, який надає права - не визнав. Показав, що був знайомий з ОСОБА_16 з якою мав близькі стосунки та разом з нею, а також її малолітньою донькою ОСОБА_17 , разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Під час зустрічей з батьками чи знайомими ОСОБА_16 , вона представляла його ОСОБА_22 .

В подальшому, відносини між ним та ОСОБА_16 погіршились і він перестав з нею спілкуватися, однак напередодні дня народження ОСОБА_16 , вона зателефонувала до нього і вони відновили спілкування. В цей же час, він вже спільно проживав із ОСОБА_20 у квартирі, в якій раніше проживав із ОСОБА_16 з приводу чого між ними виник конфлікт, після якого ОСОБА_20 поїхала додому, а ОСОБА_16 , разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_17 повернулася з речами. 09 серпня 2015 року він поїхав до м. Києва, де по дорозі, в с. Стоянка, мав зустрітися з ОСОБА_16 яка поїхала раніше, однак її там не було, на телефоні дзвінки не відповідала, а його зустрів знайомий ОСОБА_16 - ОСОБА_33 , з яким він поїхав на автомобілі до м. Києва, де по дорозі втратив свідомість. Коли прийшов до свідомості, відчув себе прив`язаним до дерева, а невідомі особи чоловічої статі намагалися з`ясувати у нього про документи на квартиру в якій він проживав і хто є власником. Так як він повідомив, що не є власником, останні поїхали, а він звільнившись, зібравши свої речі поїхав у м. Київ, однак в поліцію не звертався.

Перебуваючи в м. Київ він зустрічався в готельному комплексі з ОСОБА_34 , яка привозила йому ліки, а наступного дня повернувся у м. Вінниця. По домовленістю з ОСОБА_16 , про спільне святкування дня народження ОСОБА_17 , він забрав ОСОБА_17 з речами у бабусі. Зв`язку з ОСОБА_16 так і не було.

12.08.2015 року він зустрів ОСОБА_20 , яка приїхала з села з речами, та разом з ОСОБА_17 поїхали до м. Хмельницького, потім до м. Красилова, так як по домовленості, спільно з останньою мали отримати будівельні матеріали в Хмельницькій області. Коли дісталися до с. Заслучне, він, залишив ОСОБА_20 , разом з ОСОБА_17 , за селом на березі, а сам пішов шукати транспорт, щоб їхати далі. Не знайшовши транспорт, повернувшись, побачив ОСОБА_20 , на колінах якої лежала малолітня ОСОБА_17 без ознак життя, яку він відтягнув від ОСОБА_20 Намагався викликати швидку, однак йому це не вдалося. ОСОБА_20 нічого йому не пояснила, однак, під ранок, попросила не повідомляти поліцію. Далі вони разом кинули тіло малолітньої ОСОБА_17 в хащі, а самі повернулися в м. Вінниця. Також показав, що придбав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_19 на ринку, який використовував для оренди гаража в м. Вінниця.

Разом з тим, такі показання обвинуваченого ОСОБА_11 спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом першої та апеляційної інстанції.

За епізодом умисного вбивства ОСОБА_16 незаконного поводження зі зброєю, а саме носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу:

- показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який є батьком ОСОБА_16 та дідом ОСОБА_17 , що точної дати знайомства з обвинуваченим ОСОБА_11 не пам`ятає. Дочка представляла йому ОСОБА_11 як її чоловіка на ім`я ОСОБА_22 , з яким вона, а також з малолітньою донькою ОСОБА_17 разом проживали. Також йому відомо, що вони припинили відносини, так як його донька ОСОБА_16 застала ОСОБА_11 в ліжку з ОСОБА_20 , а потім їх відновили. Востаннє бачив свою дочку ОСОБА_16 09.08.2015 року разом з ОСОБА_11 , які проводжали його на море з «Центрального автовокзалу м. Вінниця» та мали їхати на 2-3 дні до м. Києва, а потім на море в м.Одеса;

- показаннями свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_36 які є сестрами ОСОБА_16 , що в кінці вересня-жовтня 2014 року, сестра познайомила її з чоловіком на ім`я ОСОБА_22 , з яким вони, а також з донькою ОСОБА_16 - малолітньою ОСОБА_17 , разом проживали. На момент знайомства, ОСОБА_11 мав іншу зачіску, ніж на момент розгляду справи - а саме довге, зібране волосся в пучок хвостиком. Після знайомства ОСОБА_16 з ОСОБА_11 змінилася її поведінка, вона стала замкнута, перестала спілкуватися. Востаннє спілкувалися з ОСОБА_16 06.08.2015 року, яка повідомила, що має їхати в м. Київ з ОСОБА_22 , а потім на море. Мама ОСОБА_16 бачила паспорт на ім`я ОСОБА_18 та повідомила про це уже під час пошуків сестри;

- показаннями свідка ОСОБА_37 , згідно з якими, він, неодноразово, бачив ОСОБА_11 з різними дівчатами в кав`ярнях, який представлявся ОСОБА_22 , нав`язував розмову щодо окультних, релігійних тем, а також про те що володіє екстрасенсорними здібностями. Вказав, що ОСОБА_11 може володіти гіпнозом, так як після спілкування з ним суттєво погіршувалося самопочуття;

- показаннями свідка ОСОБА_38 про те, що знайома з обвинуваченим ОСОБА_11 , який відомий їй як ОСОБА_22 , розмовляла з ним на патріотичні теми, ввічливий, спокійний, донька ОСОБА_39 востаннє спілкувалася з обвинуваченим, влітку 2015 року. З ОСОБА_20 ОСОБА_11 , бачила декілька разів;

- показаннями свідка ОСОБА_39 відповідно до яких, з обвинуваченим ОСОБА_11 , який відомий їй як ОСОБА_22 познайомилася на роботі у мами - ОСОБА_38 наприкінці 2014 року, так як він може допомогти їй з навчанням у школі (англ.мова). Розповідав про себе, що є бізнесменом з м. Києва, розмовляли про психологію, сни, релігію, старослов`янські теми, жертвоприношення, бога ОСОБА_40 . Радив перестати спілкуватися з друзями, перестати користуватися косметикою. Ініціював зустрічі, влітку 2015 року познайомив з дівчиною на ім`я ОСОБА_41 , а також з ОСОБА_20 ;

- показаннями свідка ОСОБА_42 , про те, що обвинуваченого знає як ОСОБА_22 , бачив його приблизно в вересні-листопаді 2015 року, в квартирі за адресою АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_43 з якою він спілкувався. ОСОБА_11 знімав кімнату в квартирі, показував паспорт на ім`я ОСОБА_18 , мав дивну поведінку: нічого не їв, пив воду, розповідав, що є психологом-гіпнотизером, спиртні напої не вживав, інколи курив. Про сім`ю нічого не розповідав, інколи був сумний, згадував, що в нього загинула кохана, після чого починав курити. Вів бесіди з ОСОБА_44 , що він ОСОБА_42 , не підходить їй, намагався їх посварити.

Під час проведення обшуку в цій квартирі був понятим, бачив як вилучали різні камінці, пляшки з перекисом водню, карти для гадання, записну книжку з викресленими прізвищами, іменами;

- показаннями свідка ОСОБА_45 з яких слідує, що з вересня по жовтень 2015 року, у неї одну із кімнат знімав чоловік, який представлявся ОСОБА_46 , який розповідав, що живе в м. Києві, разом з дружиною і дитиною, при заселені показував паспорт.

На момент проживання в квартирі, може охарактеризувати чоловіка на ім`я ОСОБА_22 з позитивної сторони: не вживав спиртне, вегетаріанець, цікавився хіромантією. Розповідав, що вміє читати думки, змінювати погоду, працює менеджером, конкретно чим займався не цікавилася, мав багато мобільних телефонів, пояснював це тим, що займається їх ремонтом. За зовнішністю, ОСОБА_22 був високим, носив довге волосся, яке зав`язував у хвіст, гарно одягався. За період проживання, з його слів, їздив в м. Львів, про поїздки в м. Вінниця не згадував.

Про сім`ю не розповідав, але розповідав, що жив з відьмами в лісі, навчав дівчину магічним здібностям, називав себе «золотим волком», розповідав, що його кохана жінка з якою він жив у літку 2015 року загинула в автомобільній катастрофі, часто йому снилася, тому він носив золоту обручку на пальці. 26.10.-27.10.2015 року, в її квартирі, проводили обшук. Під час обшуку було вилучено багато мобільних телефонів, сім картки, книги на специфічні теми, маятники, записник з викресленим списком імен.;

- показаннями свідка ОСОБА_47 відповідно до яких, вона працювала в одному офісі з ОСОБА_16 , бачила обвинуваченого ОСОБА_11 , коли він приходив на роботу до ОСОБА_16 , знала його як ОСОБА_22 . ОСОБА_11 мав довге волосся, зав`язував його у хвостик. Після знайомства з ним поведінка ОСОБА_16 змінилася, вона стала мовчазною, байдужою, перестала стежити за зовнішнім виглядом. Востаннє бачила ОСОБА_16 08.08.2015 року на роботі, де вона розповідала, що разом з ОСОБА_22 їде до м. Києва забирати автомобіль, після чого вони мають їхати на море. У вівторок ОСОБА_16 не було на роботі, телефонувала до неї на мобільний телефон, але ніхто не відповідав та був поза зоною, наступного тижня телефонувала до сестри ОСОБА_16 - ОСОБА_48 , яка повідомила, що місце знаходження сестри їй невідоме. Приблизно через тиждень, директор ОСОБА_49 повідомив їй, що зустрів ОСОБА_22 , та який на запитання: «Де ОСОБА_16 .?», відповів: «Вона у відкритому морі на яхті, буде через декілька днів». В жовтні 2015 року подивилася телепередачу «Свідок», де показували фото вбитої жінки, її речі, впізнала ці речі, як такі що належали ОСОБА_16 ;

- показаннями свідка ОСОБА_50 згідно з якими обвинуваченого знає як ОСОБА_22 , бачив його декілька разів, коли він приходив на роботу до ОСОБА_16 .. Після знайомства з цим чоловіком поведінка ОСОБА_16 змінилася, стала замкнутою в собі. Після зникнення ОСОБА_16 , в серпні, зустрів ОСОБА_22 на виході з магазину, де він повідомляв, що ОСОБА_16 на морі, в м. Одеса, через декілька днів приїде, під час зустрічі ОСОБА_22 дивно себе поводив, спершу робив вигляд, що не знає його;

- показаннями свідка ОСОБА_51 з яких слідує, що 09.08.2015 року їхала з своєю подругою ОСОБА_52 з м. Вінниця в м. Київ на день народження до подруги, яка святкувала 65 річчя. В автобусі їхав молодий чоловік до 40 років, високий, запам`ятався зачіскою з хвостиком, розповідав про лікування содою. Вийшов раніше, перед м. Київ, чи хтось виходив разом з ним, повідомила, що виходило декілька людей та чи були ці люди з ним знайомі, чи вони разом їхали до м. Києва, вона не знає. Впізнала обвинуваченого ОСОБА_11 , однак зазначила, що на тепер у нього інша зачіска.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 об`єктивно підтверджується даними:

- протоколу огляду місця події та ілюстративними таблицями від 09.08.2015 року, відповідно до якого, об`єктом огляду є ділянка місцевості, розташована на території лісу, який прилягає до території рибгоспу на 19 км. Житомирського шосе в м. Києві в квадраті № 53 Святошинського лісу, де на узбіччі ґрунтової дороги зліва, в заглиблені під деревами знаходиться труп жінки в положенні лежачи на спині з вогнепальними пораненнями на голові та ліктьовому суглобі, яка одягнута в футболку червоного кольору, спортивні штани «легенси», сандалі;

- протоколу огляду місця події (трупа) та фото таблицями від 09.08.2015 року, відповідно до якого об`єктом огляду є труп жіночої статті, який знаходиться на ґрунтовій ділянці біля узбіччя лісової дороги зліва в кварталі № 53 Святошинського лісу на 19 км. Житомирського шосе в м. Києві, в лежачому положенні на спині, головою в бік лісу, ногами до дороги, з ранами округлої форми лобної ділянки голови по центру та рана округлої форми на променевому краї лівого передпліччя у верхній третині, на задній поверхні правого плеча в нижній третині відмічається невизначеної форми садно з підшкірним темно-червоним дном, розташованим нижче рівня пошкодженої шкіри;

- протоколу огляду місця події від 10.08.2015 року, відповідно до якого, огляд проведено в приміщенні КМКБ СМЕ по вул. Оранжерейній в м. Києві, де на столі навпроти входу лежить оголений труп невідомої жінки, приблизно 25-30 років, праворуч від цього столу, знаходиться стіл, де лежать: червона майка, чорні шорти, червоний бюстгальтер, білі труси, також поруч зі столом в металевому боксі лежать два предмети схожі на кулі в пошкодженому стані;

- протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 13.10.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_53 впізнала труп своєї дочки ОСОБА_16 за тілобудовою, рисами обличчя, зовнішніми ознаками;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2015 року та його відеозаписом, з якого слідує, що ОСОБА_11 вказує на місце, де та яким способом, він вчинив вбивство ОСОБА_16 , на місце, де він проходив після вчинення вбивства ОСОБА_16 та на місце, де він заховав знаряддя вчинення злочину та DVD-R диском на якому зафіксовано проведення слідчого експерименту від 28.10.2015 року за участю ОСОБА_11 ;

- висновку судово-медичної експертизи № 2058 від 10.08.2015 року, з якого убачається, що при експертизі трупу невстановленої жінки віком приблизно 30-35 років виявлено: - вогнепальне кульове проникаюче поранення голови: вогнепальна рана на обличчі в лобній ділянці по центру з рановим каналом котрий відходить від неї та йде спереду назад, дещо зліва направо та в горизонтальній площині по ходу котрого ушкодженні м`які тканини голови, пазуха та луска лобної кістки, тверда та м`яка мозкові оболонки та головний мозок в котрому утворений рановий канал з вхідним отвором на лівій лобній частці та вихідним на правій потиличній частці, який закінчується стороннім металевим тілом (без оболонковою кулею) розміром приблизно 1,7х1,6х0,8 см., довжиною рановий канал біля 14,5 см.; - вогнепальне кульове непроникаюче поранення лівої руки: вогнепальна рана променевому краї лівого передпліччя в верхній третині з рановим каналом, що відходить від неї та йде знизу вверх, спереду назад, зліва на право, по ходу котрого ушкодженні м`які тканини лівого плеча та передпліччя, ліва плечова кістка, котрий сліпо закінчується в м`яких тканинах внутрішньої поверхні лівого плеча стороннім металевим тілом (без оболонковою кулею) розміром приблизно 1,7х1,6х0,8 см., довжиною рановий канал біля 17см.; - синець та садно на задній поверхні правого плеча. Враховуючи характер, особливості, дані судово-гістологічного дослідження, дані медико-криміналістичного дослідження, вище описані вогнепальні поранення голови та лівої руки виникли в результаті пострілу кулями із вогнепальної зброї з близької відстані, в короткий проміжок часу до настання смерті (30-40 хв.), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Вогнепальне поранення голови знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, а вогнепальне поранення лівої руки знаходиться в непрямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Решта ушкоджень виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів) в короткий проміжок часу до настання смерті (30-40 хв.) та мають ознаки легкого тілесного ушкодження. Смерть невстановленої жінки віком приблизно 30-35 років настала від проникаючого вогнепального кульового поранення голови з ушкодженням лобної кістки, оболонок та речовини головного мозку з розвитком набряку-набухання головного мозку, на що вказують, наявність описаного вище ушкодження, дрібні крововиливи в тканині стовбура. Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент дослідження трупа в морзі, причину смерті, а також умови, місце знаходження трупа - ймовірна давність настання смерті може становити 20-24 години з моменту дослідження трупа. При судово-токсилогічному досліджені крові, спиртів та наркотичних засобів не виявлено, що свідчить про те, що в момент заподіяння тілесних ушкоджень невстановлена жінка, віком 30-35 років була твереза;

- акту судово-медичного дослідження № 221-мк від 19.08.2015 року, відповідно до якого при дослідженні клаптів з лобної ділянки та лівого передпліччя, а також фрагментів луски лобної та лівої плечової кісток від трупа невідомої жінки у віці близько 30 років, встановлено, що рани №1 та № 2 є вхідними вогнепальними кульовими ранами; дірчастий перелом луски лобної кістки є вхідним вогнепальним кульовим переломом;«гвинтоподібний» перелом нижньої третини діафізу лівої плечової кістки утворений від крутіння при дії різнонаправлених сил в результаті прикладення травмуючої сили в ділянці зовнішнього надвиросткового гребня та яка діяла вздовж поверхні зовнішньої кістки у напрямку знизу догори. Виявлено нашарування сполук сурми та свинцю, а в ділянках переломів лобної та лівої плечової кісток виявлені нашарування сполук свинцю. Травмуючи снаряди (кулі) виготовлені з свинцю, та мали крім поступального руху, ще й обертальний. Вхідна вогнепальна кульова рана та її дірчастий перелом луски лобної кістки є вхідними вогнепальними кульовими, які утворилися від дії вогнепального снаряду (кулі), що діяв перпендикулярно до площини в якій вони знаходилися, тобто у напрямку спереду назад по відношенню до нормального анатомічного розташування голови. Морфологія та зовнішній вигляд вхідної вогнепальної кульової рани на лівому передпліччі та механіка формування «гвинтоподібного» перелому перелом нижньої третини діафізу лівої плечової кістки, вказують на те, що вони утворилися в результаті дії вогнепального снаряду (кулі), що діяв у напрямку знизу догори та із зовні в середину, по відношенню до нормального анатомічного розташування лівої руки. Наявність навколо рани сполук сурми на досліджених клаптях шкіри, свідчить про те, що постріли були проведені з близької дистанції;

- акту судово-медичного дослідження № 1020 від 02.09.2015 року, відповідно до якого крововилив в м`яких тканинах з ділянки рани № 1, лівого передпліччя з ділянки рани № 2, з ділянки задньої поверхні правого плеча - без клітинної реакції. Крововилив в зоні деструкції м`яких оболонок та півкулі з міжпівкульної поверхні лівої лобної частки, базальної поверхні правої потиличної частки - без клітинної реакції. Набряк-набухання тканини головного мозку, дрібні крововиливи в тканині стовбура, деякі морфологічні ознаки респіраторного дистресс-синдрому, деліпідізація спонгіоцитів, паравазальний, дрібно вогнищевий замісний кардіосклероз з вогнищами контрактур них змін міокарда, неповний септальний цироз печінки;

- акту судово-медичного дослідження № 613 від 14.08.2015 року, згідно якого кров трупа невідомої жінки близько 30 років, відноситься до групи А з ізогемаглютином анти-В;

- висновку судово-балістичної експертизи № 671 від 11.08.2015 року, відповідно до якого надані для дослідження два предмети схожі на кулі, що були вилучені під час огляду місця події в КМКБСМЕ по вул. Оранжерейна, 9 в м. Києві, з тіла трупа невідомої жінки, яку було виявлено 09.08.2015 року в квадраті № 53 Святошинського лісу на 19 км. Житомирського шосе в м. Києві - до боєприпасів не відносяться та до стрільби не придатні. Надані для дослідження два предмети схожі на кулі є частинами (стріляними кулями) спортивних револьверних патронів «В-1» калібру 7,62 мм, які споряджаються без оболонковими кулями зі сплаву на основі свинцю. Патрони «В-1» можуть бути використані для стрільби з револьверів зразка 1895 року «Наган» калібру 7,62 мм. Надані на дослідження кулі виготовлені промисловим способом, стріляні з вогнепальної зброї промислового виробництва, що має канал ствола з чотирма нарізами правого нахилу, ймовірно з револьверу зразку 1895 року «Наган » калібру 7,62 мм;

- висновку судово-балістичної експертизи № 951 від 06.11.2015 року, відповідно до якого револьвер, що був виявлений та вилучений 26.10.2015 в ході ОМП адресою: Житомирське шосе, 16-й км., на території спортивного комплексу «Космос», відноситься до нарізної вогнепальної зброї, є виготовленим саморобним способом, шляхом відновлення макету масо-габаритного військового револьверу системи Нагана № НОМЕР_2 , калібру 7,62 мм. Переробка полягає у наступному: в раму ММГ револьверу Наган НОМЕР_2 встановлено барабан від військового револьверу Наган № НОМЕР_19, видалено поперечний штифт, попередній ствол, встановлено ствол та частини ударно-спускового механізму від військового револьверу Наган. Револьвер придатний для неодноразового проведення пострілів. Надані на дослідження 3 предмети схожі на гільзи, що знаходилися в барабані револьверу, що був виявлений та вилучений 26.10.2015 в ході ОМП за адресою: Житомирське шосе, 16-й км., на території спортивного комплексу «Космос» з маркуванням «3884» є частинами, стріляними гільзами 7,62 мм. спортивних револьверних патронів «В-1». Дані гільзи були стріляні з револьверу НОМЕР_2/ НОМЕР_19. Надані на дослідження 3 предмети схожі на патрони з маркувальними позначеннями « 3884 », що знаходилися в барабані револьверу, що був виявлений та вилучений 26.10.2015 в ході ОМП адресою: Житомирське шосе, 16-й км., на території спортивного комплексу «Космос», є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 7,62 мм спортивними револьверними патронами «В-1», що спорядженні без оболонковою кулею, виготовлені промисловим способом на Юрюзанському станкобудівному заводі у 1984 році, придатні до стрільби. Дві кулі вилучені в ході розтину трупа ОСОБА_14 були стріляні з револьверу НОМЕР_2/ НОМЕР_19, що був виявлений та вилучений 26.10.2015 в ході ОМП за адресою: Житомирське шосе, 16-й км., на території спортивного комплексу «Космос»;

- висновку технічної експертизи документів № 652/тдд від 06.11.2015 року, відповідно до якого в наданий на дослідження паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_19 , а саме на 1-й сторінці паспорта вносилися зміни до первинного змісту, шляхом переклейки фотокартки;

- постанови старшого прокурора прокуратури Святошинського районну м. Києва від 10.08.2015 року про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи;

- протоколу отримання зразків для експертизи від 10.08.2015 року, відповідно до якого відібрано зразки крові та волосся трупа невідомої жінки;

- висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 1281 мб від 26.10.2015 року, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразків крові трупу невідомої жінки;

- висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 1520 мб від 27.10.2015 року, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_54 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Генетичні ознаки зразка крові трупу невідомої жінки містять генетичні ознаки (алелі), які зустрічаються в ДНК-профілі букального епітелію ОСОБА_54 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином, ОСОБА_53 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , може бути біологічною матір`ю трупу невідомої жінки, ймовірність даної події складає 99,99997441%.;

- протоколу огляду місця події від 26.10.2015 року, згідно з яким огляд проводився на відкритій ділянці місцевості в технологічному «кармані» для стоянки тролейбусів за адресою: вул. Сошенка, 1А, м. Київ, на якій стоїть автомобіль марки «Volkswage Passat» д.н.з НОМЕР_5 , біля якого знаходився чоловік, що представився ОСОБА_11 .. Під час поверхневого огляду ОСОБА_11 виявлено наплічну сумку від ноутбука в середині якої знаходилися: блокнот темного кольору, блокнот темно-золотистого кольору, блокнот фіолетового кольору, блокнот голубого кольору, блокнот зеленого кольору, блокнот темно-синього кольору, книга «Буквиця» синього кольору, дві книги «Запитання молодих людей практичні поради» в двох томах, зарядний пристрій, пластир тонкий білий, чотири ручки, ключі від дверей, «сумочка» із шкіро замінника коричневого кольору в середині якої знаходиться розкладний ніж, мобільний телефон «Samsung» GT S-6312 з двома сім-картами «life» та «МТС», паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_19 , пачка цигарок «Sobranie», запальничка, мобільний телефон «Nokia 101» з двома сім картами «Київстар» та «МТС», гребінець темно-світлий, та мобільний телефон «Samsung» G355H з двома сім картами «Київстар» та «МТС», копійки, два жетони на метро, грошові кошти в сумі 1249 грн., три камінці (два темного та один світлого кольору);

- протоколу огляду місця події від 26.10.2015 року, відповідно до якого огляд проводився за адресою Житомирське шосе, 16-й км., на території спортивного комплексу «Космос» за участю ОСОБА_11 , який показав місце знаходження зброї, а саме за 100 м від центрального входу на територію вздовж паркану розташовані бетоні плити в кількості п`яти штук, біля яких лежить бетонний стовп поруч з яким під шаром листя та землі, на глибині 5 см знаходиться тканина синього кольору в яку замотано предмет схожий на револьвер «Наган» № НОМЕР_6 в барабані якого знаходяться три гільзи з маркуванням 38-84 та три патрони маркуванням 38-84;

- протоколу огляду трупа, пов`язаний з ексгумацією від 11.02.2016 року, відповідно до якого з могили розташованої на Північному кладовищі м. Києва, ділянка № 8-б , ряд № 82 , місце № 2 проведено ексгумацію тіла ОСОБА_16 та зафіксовано зміни, що відбулися з тілом;

За епізодом незаконного викрадення, позбавлення волі, умисного вбивства малолітньої ОСОБА_17 , та нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вина ОСОБА_11 повністю доводиться наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_23 , який є батьком ОСОБА_17 , що з обвинуваченим не був знайомий, з колишньою дружиною ОСОБА_16 розлучений з 2008 року, з нею не спілкувався, лише з дочкою ОСОБА_17 . Приблизно в травні 2014 року дочка повідомила, що ОСОБА_16 , спілкується з чоловіком на ім`я ОСОБА_22 . 10.08.2015 року святкували день народження дочки ОСОБА_17 , а 11.08.2015 року до нього подзвонила його дружина ОСОБА_55 та повідомила, що подзвонив ОСОБА_22 та попросив зібрати речі ОСОБА_17 , так як ОСОБА_22 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 мали їхати на море. Цього ж дня прабабуся ОСОБА_17 - ОСОБА_24 передала онуку ОСОБА_17 . ОСОБА_22 . Також повідомив, що в доньки ОСОБА_17 були подаровані на день народження гроші - 950 грн. Востаннє з дочкою спілкувався по телефону;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , про те, що вона є прабабою ОСОБА_17 11.08.2015 року передала ОСОБА_17 - чоловікові який називав себе ОСОБА_22 ( ОСОБА_11 ), який мав везти її та ОСОБА_16 на море, при зустрічі з ОСОБА_22 ( ОСОБА_11 ), ОСОБА_17 повідомляла, що їй подарували 950 грн. на день народження;

- показаннями свідка ОСОБА_55 , яка пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_23 . Дочка чоловіка від першого шлюбу - ОСОБА_17 була спокійна, неконфліктна дитина. 11.08.2015 року подзвонив ОСОБА_22 ( ОСОБА_11 ) та попросив зібрати речі ОСОБА_17 , так як ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 мали їхати на море, цього дня востаннє бачила її. ОСОБА_17 була одягнута в босоніжки, темно-синє плаття з «Мікімаусом» червоним бантом, вишневий низ, мала оранжеву «трапяну» сумку. З собою мала 950 грн., які їй подарували на день народження.;

- показаннями свідка ОСОБА_25 згідно з якими він є дідом ОСОБА_17 , обвинуваченого ОСОБА_11 , бачив двічі, його ОСОБА_16 представляла на ім`я ОСОБА_22 , на момент знайомства мав іншу зачіску - волосся в пучок хвостиком, був стрункішим. Востаннє бачив ОСОБА_17 10.08.2015 року на її дні народженні;

- показаннями свідків ОСОБА_56 та ОСОБА_57 , відповідно до яких вони є жителями с. Заслучне Красилівського району, в серпні 2015 року за с. Заслучне, на пасовищі виявили невеликий череп, який лежав за 150 м від дороги, про, що повідомили сільського голову;

- показаннями свідка ОСОБА_58 про те, що він є сільським головою с. Заслучне, в кінці серпні 2015 року ОСОБА_59 , повідомив, що знайшли невеликий людський череп на пасовищі, та викликав міліцію. Також, ввечері в рові на вході до пасовища знайшли фрагменти тіла (нижні кінцівки, частину тулуба, частини ребер).;

- показаннями свідка ОСОБА_60 відповідно до яких вона є жителькою с. Заслучне, де у вересні 2015 року , неподалік її городу в очереті по АДРЕСА_7 знайшли частин тіла;

- показаннями свідка ОСОБА_61 яка показала, що є жителькою с. Заслучне, в серпні 2015 року пізно ввечері близько 23-24 год., поверталася з магазину, де біля церкви зустріла трьох осіб: чоловіка, дівчину і дитину (дівчинку). Чоловік був одягнутий в білу футболку та мав при собі рюкзак;

- показаннями свідків ОСОБА_62 та ОСОБА_63 з яких слідує, що влітку 2015 року, показували хату в с. Василівка, чоловікові з довгим волоссям (зачіска з хвостиком), який був з молодою жінкою та мав намір купити її для дачі, так як проживає у м. Києві.;

- показаннями свідка ОСОБА_27 , відповідно до яких, що знає ОСОБА_11 , так як той приїжджав разом з братом в село Ульянівка, де проживала їх бабуся та товаришував з його дітьми. В середині серпня 2015 року в с. Заслучне, пізно ввечері, ОСОБА_11 прийшов до нього до дому, просив підвезти його автомобілем в с. Зозулинці, повідомляв, що їх троє (він, жінка і дитина), які чекають на прогоні, а також просив переночувати, однак пішов і не повертався;

- показаннями експерта ОСОБА_64 , відповідно до яких він є завідувачем відділу судово-медичних експертиз трупів Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертиз, проводив разом із експертом ОСОБА_65 експертизу частин трупа ОСОБА_17 , повністю підтримує висновки, які відображені у висновках експертів № 532 та № 33. Особу трупа було встановлено на підставі листа слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_29 ;

- показаннями експерта ОСОБА_66 згідно з якими, він є лікарем судово-медичним експертом, здійснював судово-медичну експертизу частин трупа ОСОБА_17 повністю підтримує висновки, які відображені у висновках експертів № 532 та № 33. Причини смерті встановити неможливо, оскільки відсутні внутрішні органи, розчленування було здійснено посмертно, так як відсутні крововиливи по лінії розчленування, наявна металізація в частині зрізу, що свідчить про використання гострого металевого предмету. Особу трупа було встановлено на підставі листа слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_29

- показаннями свідка ОСОБА_67 відповідно до яких, що обвинуваченого ОСОБА_11 та ОСОБА_20 бачив в серпні 2015 року в с. Підлісся, Красилівського району, коли на прохання сільського голови показував їм хату. Чоловік був з борідкою, жінка була в чорних окулярах, мала довге волосся;

- показаннями свідка ОСОБА_20 з яких слідує, що обвинуваченого ОСОБА_11 , знала як ОСОБА_68 , з яким вона познайомилася навесні 2015 року в м. Вінниця, як з особою яка володіє надзвичайними здібностями. ОСОБА_11 внушив ОСОБА_20 , що вона також має надзвичайні здібності які потрібно розвивати. Влітку 2015 року ОСОБА_11 , познайомив її з ОСОБА_16 та її малолітньою дочкою ОСОБА_17 . З ОСОБА_11 перебувала у близьких відносинах та проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно 3-4 місяці. ОСОБА_16 приходила в квартиру до ОСОБА_11 , востаннє бачила її в кінці липня 2015 року, коли її застала в квартирі ОСОБА_16 та здогадалась про її близькі стосунки з ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_11 відправив її в село та сказав, що коли розбереться з ОСОБА_16 , її заспокоїть, вона зможе повернутися.

12.08.2015 року, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_17 зустріли її на автовокзалі коли вона приїхала з села, далі усі разом поїхали на Західний автовокзал м. Вінниця, ОСОБА_17 розповідала, що, зі слів ОСОБА_11 , вони збираються їхати до мами, щоб разом їхати на море, крім того казала що їй подарували на день народження гроші. Із Західного автовокзалу м. Вінниця поїхали в м. Хмельницький, де, залишивши речі в камері зберігання автовокзалу, гуляли містом, а потім повернулись на автовокзал з якого поїхали автобусом далі, ОСОБА_11 повторював, що вони їдуть до мами ОСОБА_17 . На автовокзалі, в якомусь місті, ОСОБА_11 обробляв подряпини на своєму тілі, перекиснем водню. Сівши в інший автобус в якомусь місті, ОСОБА_11 повідомив, що вони їдуть далі до ОСОБА_16 , яка їх чекає в селі, де він купив хату.

Вийшовши з автобуса, вони пішли дорогою, на якій була зупинка з надписом «Заслучне», сівши відпочити вони випили води, поїли, Ані ОСОБА_69 давав пити сік, в який добавляв перекис водню, якісь таблетки, потім знову йшли, коли дійшли до села «Заслучне» було уже темно, йшли селом, ОСОБА_70 питала, де мама на, що ОСОБА_11 відповідав, що мама чекає. Аня втомилася, скаржилася, що бачить якісь галюцинації, далі ОСОБА_11 ніс її на руках поки остання не заснула

Далі, на полі, ОСОБА_11 поклав ОСОБА_17 на землю, після чого обмотав шнурками з кросівок її руки, та підійшовши до ОСОБА_17 , ОСОБА_11 поклав голову ОСОБА_17 їй на ноги, обвів шнурки навколо шиї ОСОБА_17 вперся ногами на ноги ОСОБА_17 , однією рукою тримав її руки, іншою закривав рот та наказав тягнути за шнурки, що вона й зробила до моменту настання смерті. Далі ОСОБА_11 перевірив серцебиття ОСОБА_17 та наказав відпустити шнурки. Потім разом кинули тіло ОСОБА_17 в кущі. ОСОБА_69 казав: «Що так треба», «Дівчинка хотіла до мами і він її відправив», «Лібо ми її - лібо вона нас». ОСОБА_11 взяв речі, в тому числі і ОСОБА_17 , і ми пішли з місця події. Далі, на перехресті, де вони напередодні виходили з автобуса ОСОБА_11 зупинив автомобіль, який відвіз їх в м. Хмельницький. Забравши з камери схову автовокзалу речі поїхали шукати хату в селі, де, як сказав ОСОБА_11 , вони мають пережити кінець світу. В пошуках хати, вони відвідали декілька сіл, після чого автобусом, через м. Хмельницький, повернулися у м. Вінниця по місцю проживання ОСОБА_11 . Через декілька днів ОСОБА_11 відправив її додому. З приводу вбивства ОСОБА_16 нічого не знає, проте ОСОБА_11 казав їй, що в нього з нею була сварка і вона своїм астральним тілом зробила порізи йому на тілі, казав, що він її «умножив»;

- показами свідків ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , які є батьками, а також ОСОБА_73 , який є братом ОСОБА_20 згідно з якими ОСОБА_20 була спокійною, доброю, веселою, покірною, могла піддаватися сторонньому впливу. Після того, як почала працювати в м. Вінниця, змінилася її поведінка, зовнішність (схудла, перестала користуватися косметикою), стала замкнутою, почала рідко спілкуватися;

Крім того, об`єктивно винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 , по цих епізодах підтверджується даними:

- протоколу огляду місця події та фототаблиць від 14.09.2015 року, відповідно до якого місцем огляду є пасовище, розташоване в с. Заслучне Красилівського р-ну, із північної сторони вул. Центральної навпроти домогосподарств № 148, де із північної сторони вул. Центральної на траві виявлено череп людини (білого-жовтуватого кольору,без явних ушкоджень,без м`язових тканин, волосяного покрову, без нижньої щелепи, без передніх зубів, наявні три зуба з правої сторони та два з лівої ) на відстані 230 м. від електроопори, на відстані 61 м. на схід від черепа, знаходиться жіноча хустина з синтетичного матеріалу білого кольору з візерунками квітів вишневого кольору;

- протоколу огляду місця події та фототаблицями від 15.09.2015 року, з якого слідує, що місцем огляду є пасовище зі східної сторони, розташоване в с. Заслучне Красилівського р-ну, вул. Центральної, де між пасовищем та присадибною ділянкою по вул. Центральній, 150, розміщено рів шириною 3,5 м., який частково зарослий кущами та очеретом, на відстані 137 м. від сільської дороги по вул. Центральній, виявлено рештки тіла людини у вигляді: двох нижніх кінцівок, сідниць, залишків хребта, передньої стінки живота, на правій нозі наявний босоніжок чорного кольору, при перевертанні останків трупа, виявлено збережені жіночі статеві органи, шкіра на залишках місцями всохла, місцями гнила; на відстані 2 м. від залишків тіла, наявний ще один босоніжок чорного кольору, від якого на відстані 0,4 м. виявлено одяг: футболка помаранчевого кольору; на відстані 1,2 м. виявлено нижню щелепу черепа; на відстані 4 м. від рештків трупа виявлено рештки кісток руки та тазу;

- протоколу огляду місця події та фототаблицями від 15.09.2015 року, згідно з яким місцем огляду є пасовище в АДРЕСА_7 , де в рові між цією присадибною ділянкою та дорогою, після його розчищення від очерету, на землі виявлено: пляму округлої форми з нерівними краями, діаметром 70 см.; кістки ребер в к-ті 5 штук;

- протоколу огляду місця події та фототаблицями від 16.10.2015 року відповідно до якого місцем огляду є місце виявлення 14.09.2015 року скелетованого трупу в с. Заслучне Красилівського р-ну та прилеглі до цього місця території, де було виявлено та вилучено: зразки землі з місця виявлення трупа та зразок ґрунту, поряд з місцем виявлення трупу; мобільний телефон «NOKIA 113» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_10 ?? (останні цифри стерті), в якому знаходиться SIM-картка № НОМЕР_11 ; предмет схожий на хрящову кістку, що частково обвуглена; два уламки схожі на кістки, розмірами 6-8 см. жовтого кольору з частковим обвугленням; кістки різної форми, довжини та кольору;

- протоколу огляду місця події та фототаблицями від 13.11.2015 року, з якого вбачається місцем огляду є берегове поле за межами с. Заслучне Красилівського р-ну, де знайдено клочок волосся світлого кольору довжиною 40 см.;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 05.11.2015 року та його відеозаписом, відповідно до яких ОСОБА_11 вказує на місце, де він забирав потерпілу ОСОБА_17 у її бабусі, місце, де перебував з нею в ніч з 11 на 12.08.2015 року та повідомив, де знаходиться гараж в якому він зберігав особисті речі ОСОБА_17 ;

- висновку судово-медичної експертизи № 532 від 16.09.2015 року, згідно з яким встановлено, що причину смерті ОСОБА_17 встановити неможливо через виражені пізні трупні зміни (гниття, жировіск, дублення, скелетування), відсутність частин тіла та внутрішніх органів.

Смерть ОСОБА_17 , ймовірно настала за 3 тижні - 4 місяці до початку проведення дослідження частини трупа, під час встановлення давності настання смерті були враховані температура повітря в зазначений проміжок часу ( в тіні вдень + 36,2о С), а також різні умови перебування розчленованих частин тіла (верхньої частини - в умовах з добрим доступом повітря, внаслідок чого відбулося її повне скелетування, нижньої частини - в умовах з підвищеною вологістю й недостатнім доступом повітря (вода, вологий глинисто-гумусний грунт ), внаслідок чого відбулося утворення жировоску та дублення шкіри нижніх кінцівок з нижньою частиною тулуба).

При досліджені частин трупа ОСОБА_17 виявлені такі тілесні ушкодження: повна поперечна травматична ампутація (розчленування) тулуба в нижній третині на рівні спереду - на 10 см вище лобкового симфізу, з боків - на рівні гребенів клубових кісток, ззаду - на рівні верхнього краю крижової кістки; рана в ділянці верхнього зовнішнього квадранту лівої сідниці; шість дрібних поверхневих ран в лівій поперековій ділянці та ділянці верхнього зовнішнього квадранту лівої сідниці (виявлені при медико-криміналістичному дослідженні); перелом правої плечової кістки на рівні верхнього кінця; численні крайові дефекти шкіри в лівих клубовій та поперековій ділянках; численні крайові дефекти гребенів клубових кісток, шийок ребер, фрагменту правої лопатки, нижнього краю правої плечової кістки, верхнього та нижнього країв ліктьової кістки. Повна поперечна травматична ампутація (розчленування) тулуба в нижній третині та рана в ділянці верхнього зовнішнього квадранту лівої зовнішньої сідниці заподіяні після настання смерті ОСОБА_17 (відсутні крововиливи на рівні країв ран) гострим (ріжучим, колюче-ріжучим, пилячим) металевим предметом чи предметами. Зазначене підтверджується строго перпендикулярною відносно повздовжньої вісі тіла площиною розділення тулуба та абсолютно рівними, місцями рівномірно дрібно хвилястими, неосадненими краями циркулярної рани в місці розділення, типовими для різаної рани властивостями рани лівої сідниці, а також наявністю рівномірної лінійної «металізації» країв ран. Шість дрібних поверхневих ран в лівій поперековій ділянці та ділянці верхнього зовнішнього квадранту лівої сідниці (виявлені при медико-криміналістичному дослідженні), враховуючи механізацію країв, утворилися після настання смерті від дії гострого (ріжучого, колюче-ріжучого, пиляного) металевого предмету чи предметів. Перелом правої плечової кістки на рівні верхнього кінця міг утворитися від дії тупого предмету, гострого пиляного предмету, чи внаслідок комбінації цих дій. Висловитися щодо прижиттєвого чи посмертного утворення перелому правої плечової кістки неможливо через відсутність м`яких тканин. Численні крайові дефекти шкіри в лівих клубовій та поперековій ділянках; численні крайові дефекти гребенів клубових кісток, шийок ребер, фрагменту правої лопатки, нижнього кінця правої плечової кістки, верхнього та нижнього кінців ліктьової кістки - утворились після настання смерті від багаторазової дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути зуби тварин. Ріст ОСОБА_17 , згідно висновків медико-криміналістичної експертизи міг бути від 131 до 149 см. Ушкодження в ділянках статевих органів, промежини та анального отвору ОСОБА_17 не виявлено. При судово-імунологічному дослідженні мазків і марлевих тампонів вмістом заднього склепіння піхви та прямої кишки ОСОБА_17 сперматозоїдів не виявлено.

- висновку судово-медичної експертизи № 33 від 16.10.2015 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_17 , ймовірно настала за 3 тижні - 4 місяці до початку проведення дослідження частини трупа, під час встановлення давності настання смерті були враховані температура повітря в зазначений проміжок часу ( в тіні вдень + 36,2о С), а також різні умови перебування розчленованих частин тіла (верхньої частини - в умовах з добрим доступом повітря, внаслідок чого відбулося її повне скелетування, нижньої частини - в умовах з підвищеною вологістю й недостатнім доступом повітря (вода, вологий глинисто-гумусний грунт), внаслідок чого відбулося утворення жировоску та дублення шкіри нижніх кінцівок з нижньою частиною тулуба);

- висновку судово-медичної експертизи № 107-мк від 05.11.2015 року, згідно з яким на зовнішній поверхні отриманих для дослідження клаптя шкіри, так і правої стегнової кістки правої і лівої тазових кістках, крижовій та куприковій кістках вилучених із трупа невідомої жінки, виявлено такі ушкодження шкіри та кісток: клапоть шкіри - сім окремих ушкоджень шкіри, з яких є проникаючі наскрізні вкушені рани, непроникаючі глибоко-поверхневі вкушені рани шкіри, так і численні напівкруглі та трикутні виїмки, розташовані походу верхнього краю даного клаптя шкіри; права тазова кістка - виявлено часткову відсутність верхнього краю правої клубової кістки; ліва тазова кістка - виявлено часткову відсутність верхнього краю правої клубової кістки; крижова та куприкова кістки - будь-яких старих (давно утворених) чи свіжих (нещодавно утворених) травматичних ушкоджень на складових частинах крижової та куприкової кістки не виявлено. Виявлені на зовнішній поверхні досліджуваного клаптя шкіри вилученого з лівої сідниці трупа невідомої жінки, сім окремих вкушених ран шкіри, так і виїмки розташовані по ходу верхнього краю даного клаптя шкіри, а також виявлені ушкодження правої і лівої клубових кісток, вилучених із скелету цієї жінки могли утворитися в невідомій послідовності одні від одних від невизначеної кількості дій якихось твердих предметів, якими в даному випадку можуть бути зуби тварини.

Досліджувана права стегнова кістка, дві тазові кістки, крижова та куприкова кістки належать невідомій жінці, віком від 10 до 19 років, яка за життя могла мати зріст в межах 140 см (+/- 9 см);

- висновку судово-біологічної експертизи № 575 від 20.10.2015 року, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки лівої стегнової кістки, ліктьової кістки, чотирьох ребер, фрагменту лопатки трупа невстановленої особи, виявлених 14-15.09.2015 року в с. Заслучне Красилівського районну, які збігаються між собою, належать невстановленій особі жіночої генетичної статі. Генетичні ознаки черепа, променевої кістки та зубу не встановлені, у зв`язку із недостатньою кількість та ймовірною деградацією біологічного матеріалу;

- протоколу обшуку від 05.11.2015 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.10.2015 року, відповідно до якого обшук проводився гаражі № НОМЕР_3 ГБК «Зірка» за адресою вул. Кірова (Липовецька), 1 у м. Вінниця, в приміщенні якого знаходяться два мішки білого кольору, дві сумки та пакет з речами. В пакеті виявлено: сумочка жіноча рожевого кольору, в якій знаходяться дитячі труси рожевого кольору, дитячі: джинси, плаття, футболка, труси, купальник, носок; в мішку № 1: поліетиленовий пакет з дитячим одягом: джинси, комбінезон, плаття, 2 зубні щітки, два бюстгальтери, пакет в якому знаходяться дитячий одяг, іграшки, брошура «Паспорт малюка» з рукописним текстом в графі з анкетними даними « ОСОБА_17 » та фотокарткою; пакети з взуттям; мішок з: блокнотами, картою Києва, Севастополя, Ялти, зошити, упаковки від стартових пакетів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 на автомобіль «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_13 - власник ОСОБА_74 ; сумка № 1 з металевими предметами; сумка в якій знаходяться: мобільні телефони: Nokia 1112 ІМЕІ: НОМЕР_14 ; Samsung GTS 5360 IMEI: НОМЕР_15 ; Nokia 1209 ІМЕІ: НОМЕР_16 ; Motorola ІМЕІ: НОМЕР_17 ; Nokia 6233 ІМЕІ: НОМЕР_18 ; 4 сім карти; коробка з столовими наборами, посудом; короба від ноутбуку «Asus», книги з казками, рушник, постільна білизна, підставка для телевізора; сумка № 2: сумка з ноутбуком «Asus», інтимні предмети, коробка з пазлами, посуд, блокнот з рукописним текстом, чоловіче взуття, електрочайник.

- протоколу огляду місця події від 23.10.2015 року, згідно якого проведено огляд домогосподарства за адресою: АДРЕСА_8 , де проживала ОСОБА_20 .. Під час огляду зафіксована загальна обстановка в будинку, знайдено та вилучено речі: светр сірого кольору, футболку бежевого кольору, два блокноти, картка «ПриватБанку», порошкоподібну речовину білого кольору, дві свічки, ланцюжок із камінням. Огляд проведено за письмової згоди власників домогосподарства.;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 18.10.2015 року та його відеозаписом, відповідно до яких ОСОБА_20 вказала на місце та відтворила обставини вчиненого разом з ОСОБА_11 вбивства ОСОБА_17 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 26.10.2015 року за адресою: АДРЕСА_9 , оскільки нього, слідує, що такий огляд хоч і був проведений з дозволу власниці квартири ОСОБА_45 , однак з матеріалів справи та самого протоколу неможливо встановити чи була надана згода ОСОБА_11 , як користувача кімнати у цій квартирі на проведення огляду, тобто проведений огляд місця події має ознаки обшуку, а тому мав бути проведений відповідно до вимог ч.2 ст.237, ч.2 ст. 234 КПК України, тобто на підставі ухвали слідчого судді. Таким чином, судом встановлено, що зазначений вище протокол огляду місця події та його результати (виявлені та вилучені речі), як доказ отримано з порушенням норм КПК України, тому на підставі п.1 ч.2 ст.87 КПК України є недопустимим доказом.

Всі інші слідчі дії були проведені у відповідності з вимогами КПК України, а також дозвіл на їх проведення був отриманий в установленому законом порядку.

Судом дослідженні усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.

Ці та інші, наведені у вироку докази, яким суд дав правильну оцінку, переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_11 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (умисне вбивство); умисному вбивстві малолітньої дитини, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин; незаконному викраденні та позбавленні волі вчинене з корисливих мотивів та спричинило тяжкі наслідки; нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень особі, яка зазнала нападу (розбій); незаконному поводженні зі зброєю, а саме носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини вчинення ОСОБА_11 , інкримінованих йому злочинів, на що є посилання в апеляційних скаргах, та вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115, п.п. 2,6,9, 12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про відсутність у матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів, на підтвердження інкримінованого ОСОБА_11 обвинувачення, оскільки жоден доказ, на який посилається суд у вироку, не підтверджує його винуватості, та про те, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження упереджено, не об`єктивно, без з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, не давши належну оцінку доказам і у зв`язку з цим незаконно засудив його, є безпідставними.

Оцінку доказам, у тому числі їх допустимості, суд, у відповідності до положень ст.89 КПК України, надає в нарадчій кімнаті, під час ухвалення судового рішення, що і було зроблено, так як вирок суду містить докладні мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вказаних вимог закону місцевим судом дотримано, надано обґрунтовану оцінку як кожному окремо взятому доказу, так і доказовій базі в цілому.

Усупереч твердженням апелянтів, в апеляційних скаргах, фактичні дані, які покладено в основу вироку та на яких ґрунтується обвинувачення отримані в порядку, визначеному КПК, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані, в силу ст.84 КПК, є доказами у кримінальному провадженні. Переконливих аргументів, які б свідчили про протилежне, та про істотне порушення судом приписів ст.94 цього Кодексу стороною захисту не наведено.

Як видно із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно дослідив обставини справи, та на підставі сукупності правильно оцінених доказів, зазначивши чому до уваги взяв одні докази та відкинув інші, прийшов до вірного висновку про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні вказаних злочинів.

Колегія суддів уважає, що докази, зібрані у справі, є належними, відповідають вимогам допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів суд оцінював з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Такі висновки суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_11 належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

Порушень процесуального порядку збирання, наведених у вироку доказів, за матеріалами провадження, на що є посилання в апеляційних скаргах, не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано відкинув доводи сторони захисту про непричетність обвинуваченого до вказаних злочинів(у), оскільки вони є необґрунтованими і спростовуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами.

Показання обвинуваченого ОСОБА_11 , в суді першої інстанції, про те, що вказаних злочинів він не вчиняв, суд обґрунтовано визнав неправдивими і даними з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, а тому підставно відхилив їх. Ці твердження повністю спростовуються вищенаведеними належними, достовірними та допустимими доказами, зокрема, показаннями потерпілих, свідків, які є послідовними, логічними, переконливими, письмовими та речовими доказами. Сукупність, досліджених судом доказів винуватості ОСОБА_11 , узгоджується з даними, отриманими під час проведення слідчих експериментів з ОСОБА_11 , підстав для визнання яких недопустимими доказами колегія суддів не вбачає.

Суд переконливо вмотивував свої висновки, що показання обвинуваченого не спростовують обставин, установлених за результатами судового розгляду.

Зокрема, за результатами судового розгляду, шляхом співставлення показань потерпілих, свідків, даних вказаних висновків експертів, письмових доказів, відтворено хронологію розвитку подій вчинення цих злочинів.

Посилання обвинуваченого на те, що частина доказів зібрана з грубим порушенням законодавства, містить суттєві суперечності та неточності і не може бути взята для підтвердження його винуватості, колегією суддів відхиляється, оскільки таке посилання є не конкретизованим.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про незаконність затримання ОСОБА_11 (протокол затримання від 26.10.2015 року), в порядку ч.2 ст.208 КПК України, оскільки, з моменту вчинення кримінальних правопорушень пройшло 2 місяці і 7 днів, не було очевидців, потерпілих, а також слідів злочину на тілі, або одягу ОСОБА_75 , протокол складався без участі захисника, а тому слідчі дії, проведенні з ним, відповідно до ст. ст.86,87 КПК України є недопустимими доказами, колегією суддів відхиляються.

Як зазначено у п.2 ч.1ст. 208 КПК, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, у тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 було затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України та при його затриманні слідчим було дотримано вимоги, передбачені ст. 208 КПК України, про що відповідно до приписів ч. 5, зазначеної норми, складено протокол від 26.10.2015 року (т.2 а.с.126-129), ознайомлено ОСОБА_11 з підставами затримання, зауважень та доповнень до протоколу від ОСОБА_11 не надходило. Більш того, у протоколі ОСОБА_11 власноручно зазначено «за вбивство з приводу мого затримання заперечень та скарг не маю».

Відповідно до вимог ч.4 ст.208 уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи повинна роз`яснити цій особі право мати захисника, а відповідно до ч.1 ст.48 КПК України слідчий зобов`язаний затриманій особі, з урахуванням приписів ст.49 КПК України, забезпечити захисника. За наведених обставин, колегія суддів не вбачає порушення права на захист ОСОБА_11 при затриманні та визнання доказів, на які посилається захисник недопустимими.

Той факт, що протокол було складено через сім годин після фактичного затримання ОСОБА_11 , без участі захисника, є голослівними та спростовується даними самого протоколу та відеозаписом слідчої дії.

Затримання, огляд ОСОБА_11 та вилучення речей, на що є посилання в апеляційній скарзі захисника, проведено за участю понятих, про що зазначено в протоколі. Крім того протокол огляду місця події від 26.10.2015 року за адресою вул. Сошенка, 1-А, м.Київ, за своїм змістом відображає перелік речей, які були вилучені у затриманого ОСОБА_11 , після його затримання, а тому, у суду не було підстав визнавати протокол затримання ОСОБА_11 та протокол огляду місця події від 26.10.2015 року, за адресою вул. Сошенка, 1-А, м.Київ, недопустимими доказами.

У відповідності до ч. 1 статті 237 КПК України огляд як слідча (розшукова) дія полягає у безпосередньому спостереженні й дослідженні його учасниками матеріальних об`єктів, які пов`язані з обставинами вчинення кримінального правопорушення. В ході цієї дії прокурор, слідчий виявляє (знаходить), досліджує (наскільки це можливе на цьому етапі) й фіксує відомості про фактичні дані, що мають значення для кримінального провадження. Завданнями огляду є: виявлення слідів кримінального правопорушення й інших об`єктів, що можуть бути залучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази; з`ясування обстановки кримінального правопорушення; виявлення інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Проведення огляду охоплює також: відображення (фіксування) в протоколі всіх дій слідчого і всього, що було виявлено в тій послідовності і в тому вигляді, в якому виявлене спостерігалося під час огляду; описування та перерахування всього, що було вилучено при огляді; прийняття заходів до збереження вилучених у процесі огляду речей, слідів і документів. Своєчасність і якісне проведення огляду дають можливість виявити сліди й речі, що вказують на особу злочинця, а іноді й на мотиви його дій, дають змогу з`ясувати обстановку підготовки, вчинення, приховування слідів злочину, характер та механізм вчиненого. Дані огляду сприяють побудові версій й розробленню засобів їх перевірки.

З огляду на це, твердження сторони захисту про те, що слідчим було проведено не огляд, а обшук ОСОБА_11 , без ухвали суду, в порушення вимог ч. 2 ст. 234 КПК України то такі є не спроможними. Такий огляд обвинуваченого ОСОБА_11 , є однією, спільною, із затриманням, процесуальною дією та була оформлена протоколом огляду від 26.10.2015 року, у якому переліченні всі оглянуті речі.

Місцевий суд підставно визнав допустимим доказом протокол огляду місця події від 26.10.2015 року (м. Київ, Житомирське шосе, 16 км.), оскільки із змісту протоколу слідує, що огляд місця події було проведено на території спортивного комплексу «Космос», після повідомлення ОСОБА_11 про місце знаходження знаряддя вчинення злочину, а саме револьверу «Наган», тому в слідчого, який здійснював досудове розслідування були підстави вважати, що в діях ОСОБА_11 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а місце, де було виявлено та вилучено револьвер «Наган» № НОМЕР_2 є місцем події цього правопорушення.

Посилання захисника на те, що в час, зазначений у протоколі огляду місця події від 26.10.2015 року, об`єктом якого є земельна ділянка на території дитячого табору «Космос(м.Київ, Житомирське шосе,16) ОСОБА_11 фізично не міг бути присутній при вказаному огляді, колегією суддів відхиляються, оскільки неточності в часі, на які вказує сторона захисту, не спростовують проведення вказаних слідчих дій у вказаному місці, за участю ОСОБА_11 .

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів уважає безпідставними доводи захисника про недопустимість як доказів протоколу затримання та протоколу огляду від 26.10.2015 року.

Щодо посилань сторони захисту, в апеляційних скаргах, та обвинуваченого ОСОБА_11 , в суді апеляційної інстанції, на те, що працівниками поліції щодо ОСОБА_76 чинився тиск, йому були заподіяні тілесні ушкодження, що підтверджується довідкою міської лікарні швидкої медичної допомоги №7467 від 27.10.2016, з метою заставити його визнати вину у злочинах, які він не вчиняв і розповісти про це при проведенні слідчого експерименту, то колегією суддів 02.06.2023 була постановлена ухвала, якою доручено ТУ ДБР у м.Києві внести відомості до ЄРДР за заявами обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 про застосування до ОСОБА_11 насильства під час досудового слідства, на виконання якої ТУ ДБР у м.Києві, листом від 26.06.2023, повідомило, що розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000477 від 23.06.2023, попередня кваліфікація ч.2 ст.365 КК України.

Разом з тим, підстав, визнавати протокол слідчого експерименту від 28.10.2015 року, проведений з підозрюваним ОСОБА_11 , на що є посилання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає і вважає, що суд визнав цей доказ обґрунтовано допустимим та відхилив доводи сторони захисту про зворотнє, з огляду на таке.

Слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_11 було проведено відповідно до вимог ст. 240 КПК України, під час якого, як убачається із відеозапису цієї слідчої дії, переглянутої і судом апеляційної інстанції, ОСОБА_11 веде себе вільно, орієнтується на місцевості, самостійно відтворює обставини вчиненого ним злочину, зокрема вказує на місце, де було вчинено вбивство ОСОБА_16 , повідомляє як саме він здійснював постріли, та в якому положенні знаходилося тіло ОСОБА_16 , також показує напрямки, в яких він рухався, після вчинення вбивства, та де заховав пістолет, біля обвинуваченого перебуває конвоїр. Як убачається з відеозапису цієї слідчої дії, будь-який тиск з боку слідчого чи інших працівників поліції (міліції) на ОСОБА_11 не здійснювався. При проведенні цієї слідчої дії був присутній захисник і будь-яких скарг, заперечень чи зауважень сторона захисту не висловлювала.

Захист також посилається на психологічний та фізичний тиск на обвинуваченого ОСОБА_11 з боку старшого слідчого СУ ГУМВС України в місті Києві майора поліції ОСОБА_29 , під час проведення з ним слідчого експерименту 28.10.2016 року та 05.11.2016 року. Колегія суддів вважає такі посилання безпідставними з огляду на наступне.

За змістом ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини, зокрема, отримання доказів унаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження.

Твердження сторони захисту про те, що під час проведення слідчого експерименту на ОСОБА_11 чинився психологічний та фізичний тиск колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на досліджений відеозапис проведення слідчого експерименту від 28.10.2015 року, дослідженого апеляційною інстанцією.

Слідчі експерименти від 28.10.2015 року та 05.11.2015 року проводились за присутності захисника, підозрюваному ОСОБА_11 було роз`яснено його прав, згідно з вимогами ст. 42 КПК України, жодних зауважень від сторони захисту про тиск на нього не надходило, ОСОБА_11 добровільно вказав на місця вчинення злочину, напрямок його руху, місце де він закопував знаряддя злочину, а саме пістолет «Наган», яким убив ОСОБА_16 , також повідомив, де знаходиться гараж, у якому він зберігає речі, які вивіз після вчинення злочинів відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , зокрема особисті речі ОСОБА_17 . Також повідомив, що учасникам слідчої дії необхідно поїхати до дамби, розташованої в районі «Рибного господарства» у Святошинському лісі, в м.Києві, де він проходив після вбивства ОСОБА_16 та до с.Заслучного Красилівського району Хмельницької області, в якому він вчинив спільно з ОСОБА_20 вбивство ОСОБА_17 , де повідомив усі деталі вчиненого.

Також, судом першої та апеляційної інстанцій було встановлено і те, що з відеозапису проведених слідчих експериментів видно, що обвинувачений, у присутності захисника, понятих, спеціаліста та інших осіб, самостійно відтворює за допомогою статиста обставини вчинених злочинів. Тиску з боку працівників поліції на учасників слідчих дій не було. Свої пояснення обвинувачений надає ініціативно, детально, зазначаючи при цьому роль іншої учасниці події, демонструючи механізм та локалізацію нанесених потерпіли тілесних ушкоджень, вказуючи їх кількість. Жодних заяв про можливий тиск з боку працівників поліції від обвинуваченого не надходило.

Усі процесуальні дії проводилися за присутності захисника ОСОБА_77 , жодних зауважень щодо будь-якого тиску на обвинуваченого ОСОБА_78 під час їх проведення висловлено не було.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено, а тому немає підстав вважати протокол слідчого експерименту недопустимим доказом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в суді першої інстанції, сторона захисту стверджувала про вчинення щодо ОСОБА_11 працівниками поліції неправомірних дій при затриманні і перед проведенням слідчого експерименту з ОСОБА_11 . Під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної захисник ОСОБА_12 звертався до ТУ ДБР про внесення відомостей в ЄРДР щодо неправомірних дій поліцейських і оскаржував бездіяльність слідчого, прокурора до Печерського районного суду м.Києва щодо невнесення таких відомостей, але йому було відмовлено у задоволенні скарги.

Коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана жорстокому поводженню з боку суб`єкта владних повноважень на порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це положення вимагає проведення ефективного офіційного розслідування ( Kobets v.Ukraine, no.16437/04, & 51, 14 February 2008 ). Для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести розслідування, така заява має бути «небезпідставною». Документи провадження у цій справі, у тому числі заява сторони захисту до органів влади, не містять будь-якого викладу обставин, за яких відбувалося стверджуване ОСОБА_11 погане поводження, а обмежується лише твердженнями про те, що на нього чинився тиск. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано вважав цю заяву про погане поводження «небезпідставними».

Колегія суддів бере до уваги, що в апеляційній скарзі захисник не посилається на обставини, і на такі не вказує обвинувачений ОСОБА_11 , які б заважали їм, протягом такого тривалого часу, з 2015 року, повідомити компетентним органам про стверджуване погане поводження з ОСОБА_11 , надавши їм можливість своєчасно провести належне розслідування вказаної заяви.

За таких обставин, колегія суддів не уважає заяву засудженого «небезпідставною» у значенні практики Європейського суду з прав людини і відхиляє доводи сторони захисту щодо того, що докази, надані суду першої інстанції, отримано під примусом і таким чином вони є недопустимими відповідно до вимог ст. 87 КПК.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000477 від 23.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, відомості про яке внесено в ЄРДР, на підставі вищевказаної ухвали колегії суддів, не є перешкодою для постановлення рішення у цьому кримінальному провадженні, оскільки такі зазначені, в ході апеляційного розгляду, обвинуваченим та його захисником обставини, не спростовують винуватість ОСОБА_11 у вчиненні, інкримінованих йому злочинів, так як незалежно від показань обвинуваченого ОСОБА_11 і заперечення в суді своєї вини, його винуватість підтверджується іншими доказами, які між собою взаємопов`язанні і, в сукупності, лише підтверджують винуватість останнього.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази мотиву вбивства ним ОСОБА_16 є безпідставними, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що між обвинуваченим та потерпілою мав місце конфлікт з приводу зради ОСОБА_11 , останній, відчуваючи неприязнь до своєї співмешканки, через її постійні скандали, почав шукати шляхи для вирішення даної проблеми шляхом позбавлення ОСОБА_16 життя, що підтвердила в суді першої інстанції свідок ОСОБА_20 , підстав якій не довіряти у суду не було. Відповідно, доводи обвинуваченого про відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України є надуманими.

Доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, оскільки ОСОБА_17 пішла з ним з власної волі, доказів утримування її проти власної волі чи наявність у нього корисливого мотиву надано не було, спростовується наступним.

Згідно з усталеною практикою незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного насильства (наприклад, потерпілого зв`язують і зачиняють у підвалі, поміщують у заздалегідь підготовлене місце тощо), а також шляхом психічного насильства (наприклад, під загрозою застосування зброї потерпілого примушують залишатися у приміщенні). Воно може бути вчинене і шляхом обману (наприклад, людину заманюють у будь-яке місце і зачиняють з метою позбавлення волі).

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_11 , маючи на меті приховування злочину, приховуючи свої злочинні наміри, умисно ввів в оману ОСОБА_17 , хоч і не активними своїми діями, однак здійснив її викрадення шляхом зловживання довірою батька ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . По прибуттю до місця проживання у м. Вінницю, малолітня ОСОБА_17 почала розпитувати ОСОБА_11 коли вони поїдуть до її матері ОСОБА_16 , на що обвинувачений, усвідомлюючи, що ОСОБА_16 мертва, почав вигадувати, що вони поїдуть до її матері на наступний день, утримуючи останню, за адресою: АДРЕСА_2 , проти її волі.

Незгода сторони захисту із висновком СМЕ №2058 від 10.08.2015 року трупа ОСОБА_16 , оскільки у ньому вказано, що смерть ОСОБА_16 насталала в період часу з 10 години до 14 години 09.08.2015 року, а обвинуваченому інкримінується вбивство близько 18 години не спростовує вчинення умисного вбивства цієї потерпілої саме ОСОБА_11 .

Стаття 87 КПК України містить перелік обставин, за яких суд може визнати докази недопустимими.

Колегія суддів вважає, що стороною захисту не наведено підстав, за яких можна визнати вищеописані докази недопустимими, оскільки наведено лише порушення вимог КПК України, які були допущені, на думку захисника при проведенні вказаних слідчих дій, між тим захисником не вказано, які були допущені порушення прав та свободи його підзахисного.

Той факт, що матеріали кримінального провадження не містять висновку експертизи ДНК решток трупу ОСОБА_17 , а тому судово-медична експертиза трупа ОСОБА_17 від 18.01.2016 року проведена експертами ОСОБА_30 та ОСОБА_31 є неналежним та недопустимим доказом, колегією суддів відхиляються, оскільки матеріали кримінального провадження містять довідку Київського державного НДЕКЦ про встановлення збігу за центральним обліком генетичних ознак людини від 04.11.2015 року № 19/20-11267, з якої слідує, що державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України встановлені збіги за центральним обліком генетичних ознак людини ДНК-профілю невідомої жінки, труп якої було виявлено 09.08.2015 року близько 21.00 в квадраті №53 Святошинського лісу на 19 кілометрі Житомирського шосе в м. Києві. В ході перевірки вищезазначеного ДНК-профілю трупу невідомої жінки встановлено збіг з ДНК-профілем клітин на недопалку сигарети «Sobranie», вилученого в ході огляду ділянки місцевос, за тією ж адресою 10.08.2015 (об`єкт № 1 у висновку експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в м. Києві від 17.08.2015 № 1276 мб у тому ж кримінальному провадженні за постановою слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві лейтенанта міліції ОСОБА_79 ) Збіг щодо ймовірної спорідненості з ДНК-профілем стегнової кістки трупу невстановленої особи, кісткові рештки якої було виявлено 14-го та 15-го вересня 2015 року в с. Заслучне Красилівського району Хмельницької області, на пасовиську та неподалік присадибної ділянки по вул. Центральній, 150 (об`єкт № 2 у висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області від 20.10.2015 року) № 575 у кримінальному провадженні від 14.09.2015 року № 0000468 за постановою слідчого СВ Красилівського РВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_80 ).

Посилання захисника на недопустимість доказу- листа за підписом полковника міліції ОСОБА_81 від 04.11. 2015 року є неконкретизованим, а тому необґрунтованим.

Твердження захисника про те, що зникла велика кількість речових доказів, вилучених у ОСОБА_11 , що вказує на фальсифікацію доказів позбавлені підстав, є необґрунтованими, і не спростовують вчинення цих злочинів саме ним, які підтверджуються дослідженими судом доказами.

Посилання сторони захисту на недоведеність вини ОСОБА_11 по епізоду вбивства малолітньої ОСОБА_17 , колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовуються показаннями свідка ОСОБА_27 , на що є посилання в апеляційній скарзі захисника. Цей свідок, на думку, захисника міг підтвердити лише зустріч з ОСОБА_11 у с. Заслучному Красилівського району, який просив його завести в село Зозулинці, де його чекають дві жінки.

Підстав ставитись критично до показань свідка ОСОБА_20 колегія суддів не вбачає, оскільки її показання щодо механізму вбивства малолітньої ОСОБА_17 обвинуваченим ОСОБА_11 та нею підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Скасування угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_20 , на що є посилання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає підстав, оскільки вказана угода не є предметом цього апеляційного розгляду.

Аргументи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні розбійного нападу на малолітню ОСОБА_17 , оскільки не доведено, що у неї були при собі кошти, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки про наявність у потерпілої коштів в сумі 950 грн. підтвердили в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_23 , свідки ОСОБА_55 , ОСОБА_24 , якими, під час розбійного нападу заволодів ОСОБА_11 .

Є помилковими доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_11 , по вказаному епізоду, повинні кваліфікуватись за однією із статтей, або за ч.4 ст.187, або за п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів кваліфікацію дій ОСОБА_11 , на що є посилання в його апеляційній скарзі та захисника, за п.п.2,6,9,12,13 ч.2 ст.115 КК України, та за ч.1 ст.263 КК України, оскільки його винуватість у вчиненні цих злочинів підтверджується дослідженими судом доказами.

Показання потерпілих, свідків, які отриманні безпосередньо під час судових засідань, та досліджені матеріали кримінального провадження, підтверджують, що ОСОБА_11 , який представлявся, як ОСОБА_22 ( ОСОБА_68 ) є однією і тією ж особою, а саме ОСОБА_11 та використовував для цього підроблений паспорт громадянина України, вклеївши туди свою фотокартку.

Крім того, допитані судом потерпілі, свідки впізнають, особу обвинуваченого, якого вони знали як ОСОБА_22 та бачили разом з ОСОБА_16 та малолітньою ОСОБА_17 , підтверджують факт спільної поїздки ОСОБА_16 та ОСОБА_11 до м. Києва. Про умисел ОСОБА_11 саме на вбивство потерпілої ОСОБА_16 свідчить не лише спосіб та знаряддя злочину - револьвер «Наган», а й кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, тобто неодноразове намагання заподіяти вогнепальне поранення ОСОБА_16 , послідовна та цілеспрямована поведінка обвинуваченого по досягненню вказаної мети, який три рази здійснив постріли в ОСОБА_16 , останній з яких був здійснений в голову в лобову ділянку голови, спричинивши смертельне поранення. Також про умисел на вчинення вбивства малолітньої ОСОБА_17 , свідчить спланованість дій ОСОБА_11 , який підтримуючи версію спільної поїздки на море ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , шляхом обману викрав малолітню ОСОБА_17 , яку, в подальшому, спільно з ОСОБА_20 (яка засуджена вироком Хмельницького міськрайонного суду від 10 вересня 2020 року, який набрав законної сили 16 жовтня 2020 року) вбив, перебуваючи в с. Заслучне, Красилівського районну з метою приховати раніше вчинене вбивство ОСОБА_16 та заволодів речами, які належали ОСОБА_17 .

Зазначені докази узгоджуються з іншими наведеними письмовими і речовими доказами по кримінальному провадженні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав ставити їх під сумнів. При перевірці матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного його вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_11 , під час судового розгляду, не встановлено.

Огляд місця події, а саме дитячого табору «Космос», на що є посилання в апеляційній скарзі, є законним, оскільки він перебуває в занедбаному стані і ніким не використовується, відтак дозволу на проведення такого огляду не потребує.

Твердження про відсутність в матеріалах справи даних про геолокацію (місцезнаходження) мобільних телефонів з абонентськими номерами на місці виявлення трупа ОСОБА_16 не спростовують вини ОСОБА_11 у вчиненні особливо тяжкого злочину з урахування ряду належних та допустимих доказів його винуватості.

В частині порушення направлення кримінального провадження за правилами підсудності, поза межами строків досудового розслідування не знайшли свого підтвердження, оскільки, як установлено апеляційною інстанцією строки досудового розслідування були продовженні до 6 місяців, фактично підозру ОСОБА_11 було оголошено 26.10.2015 року, а матеріали стороні захисту відкриті 11.04.2015 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

В частині порушення визначення підсудності, на що посилається захисник, то такі доводи слід відхилити з огляду на таке.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 травня 2016 року задоволено подання Апеляційного суду м.Києва та направлено кримінальне провадження №0007862 щодо ОСОБА_11 обвинуваченого за ч. 1 ст. 115, пунктами 2,6,9,12,13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 357, частинами 1,4 ст. 358 КК України, обвинуваченої за пунктами 2,12 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_82 до Красилівського районного суду Хмельницької області ( т.1 а.с. 94-95).

В подальшому, голова Красилівського районного суду Хмельницької області звертався до Апеляційного суду Хмельницької області з поданням про визначення підсудності переданого на розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_82 через неможливість автоматизованого розподілу справи між суддями.

Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року подання голови Красилівського районного суду Хмельницької області задоволено, та, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України, направлено дане кримінальне провадження на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду.

В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

На думку колегії суддів, у цьому провадженні, надані відповіді на всі вагомі аргументи,поданих апеляційних скарг.

Покарання ОСОБА_11 за вчинення вказаних злочинів, з урахуванням положень, передбачених ч.1 ст.70 КК України, призначено відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_11 , судом враховані фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема ураховано, що ОСОБА_11 раніше не судимий, не одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 77 від 07.04.2016 року ОСОБА_11 у період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні яких він обвинувачується, на будь-яке психічне захворювання не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час, психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і на теперішній час ОСОБА_11 на хронічний алкоголізм або наркоманію не страждає в зв`язку з чим протиалкогольного чи протинаркоманічного лікування не потребує.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_11 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, думку потерпілих щодо призначення покарання, з урахуванням особи винного, судом вірно зроблено висновок, що ОСОБА_11 слід призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді довічного позбавлення волі.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням даних про стан здоров`я ОСОБА_11 , досліджених в ході апеляційного розгляду, не вбачає підстав для пом`якшення, призначеного покарання, з урахуванням тяжких наслідків, що настали від його злочинних дій- смерті двох людей, зокрема малолітньої ОСОБА_17 .

Таким чином, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_11 покарання, дотримався вимог ст.ст.65-67 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку, у межах апеляційних скарг, немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2