Справа № 161/1416/20 Провадження №11-кп/802/483/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000047 від 26.03.2018 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Матеріали кримінального провадження №0000047 від 26.03.2018 про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України повернуто керівнику Волинської обласної прокуратури, для організації проведення подальшого досудового розслідування.

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що обвинувальний акт за формою і змістом не відповідає вимогам ст. 291 КК України, а саме обвинувальний акт вручений ОСОБА_10 з порушенням процесуального закону як особі, яка не набула в даному кримінальному провадженні статусу підозрюваного у спосіб і порядок, передбачені законом. Також в обвинувальному акті вказані некоректні анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_10 , зокрема рік народження та місце народження.

Крім того обвинувальний акт не містить відомостей про суми коштів, які були одержані обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрим інкримінується діяння, вчинене з корисливих мотивів, хто виплачував їм кошти та в який спосіб, а також відомостей стосовно потерпілих, яких, згідно з обвинуваченням, здійснювали доставку до приміщення місць утримання людей ці два обвинувачених.

Разом з тим, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_7 утворив стійке злочинне угрупування - організовану групу та отримав реальну можливість реалізації свого злочинного плану, проте, не зазначено фактичних обставин щодо того, як саме ОСОБА_7 утворив стійке злочинне угрупування, чим підтверджується стійкість угрупування, як розподілені ролі між обвинуваченими.

Також в обвинувальному акті вказано, що обвинувачені застосовували до потерпілих насильство шляхом «введення ін`єкцій, в тіло потерпілого невідомих медичних препаратів» або «введення в тіло потерпілого невстановленого препарату шляхом ін`єкцій», або, що потерпілий «був під дією медичних препаратів», при цьому не зазначено хто саме здійснював введення препаратів, які препарати вводилися.

Крім того, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_10 систематично застосовував катування до потерпілих ОСОБА_16 і ОСОБА_17 , що виражалося в утриманні їх в «антисанітарних умовах, небезпечних для життя та здоров`я», при цьому не зазначено, на підставі яких нормативних актів і доказів сторона обвинувачення визначила факт «антисанітарних умов» і, якими доказами підтверджується небезпечність цих умов для життя та здоров`я потерпілих.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Волинської обласної прокуратури, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою і не вмотивованою, такою, що суперечить вимогам кримінально процесуального закону, що виразилось у недотриманні принципу неупередженості суду.

Апелянт вказує, що в обвинувальному акті викладено всі встановлені обставини інкримінованих членам організованої групи кримінальних правопорушень, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність та фактична складова обвинувачення співпадає з його юридичною формулою.

Таким чином, на переконання прокурора, суд вийшов за межі повноважень, наданих йому на цій стадії кримінального процесу та ухвалив рішення, пов`язане з наданням оцінки виконаних процесуальних дій та процесуальних рішень, достатності доказів у кримінальному провадженні.

У свою чергу,суд також явно упереджено оцінив доводи сторони захисту під час розгляду клопотання про повернення обвинувального акту, а саме враховано доводи про неможливість забезпечення явки у судове засідання потерпілих, хоча їх неприбуття не може бути перешкодою вирішення питань про призначення судового розгляду. Також своє рішення суд прийняв без будь-якого дослідження носіїв інформації, на які сторона захисту посилалася у своєму клопотанні, тобто фактично упереджено без оцінки вказаних носіїв та без надання можливості стороні обвинувачення ознайомитися з такими носіями, прийнято рішення , яке мотивоване лише текстом клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

На підставі викладеного, прокурор просить ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2023 року скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі вона оскаржена, виклав основні доводи скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачених та їх захисників, які щодо скарги заперечили, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

За положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України, отже обвинувальний акт може бути повернутим прокурору лише з мотивів його невідповідності вимогам вказаної статті.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, а сам обвинувальний акт цілком відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував.

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки сторони захисту про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Враховуючи зміст обвинувального акту та наявність в ньому усіх необхідних відомостей, які передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, доводи суду першої інстанції про відсутність викладу обставин щодо відсутності відомостей про розподіл ролей між обвинуваченими, отриманих сум коштів вчинення протиправних дій, відсутність доказів на підтвердження небезпечності антисанітарних умов для життя та здоров`я потерпілих не можуть вважатися підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України вказує на необхідність викладення лише тих фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими.

Водночас, викладення формулювання обвинувачення може бути предметом оцінки суду лише під час судового розгляду кримінального провадження, який згідно з вимогами ст. 337 КПК України здійснюється лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17) зроблено висновок, за яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в тому числі, й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

На переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 146 КК України та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складів кримінальних правопорушень, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, про що слушно вказується прокурором в апеляційній скарзі.

Водночас Касаційний кримінальний суд у складі Верховного суду по справі № 295/12923/19 дійшов висновку про те, що випадки коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК України.

Окрім того, в силу ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй діяльності, в тому числі і в частині викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації. До того ж, положення ст. 338 КПК України дають право прокурору змінити обвинувачення під час судового розгляду з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

На переконання колегії суддів, місцевий суд фактично вдався до встановлення та оцінки фактичних обставин кримінального провадження не провівши навіть підготовчого судового засідання, що на даній стадії кримінального процесу є неприпустимим.

Отже, застосування п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України щодо можливості повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність його нормам КПК України в даному випадку є необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акта після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Аналізуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2023 року про повернення матеріалів кримінального провадження №0000047 від 26.03.2018 року керівнику Волинської обласної прокуратури для організації проведення подальшого досудового розслідування - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000047 від 26.03.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді