Дата документу 05.07.2023 Справа № 332/3761/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 332/3761/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1016/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-сервісу відеозв`язку EASYCON,

розглянула 5 липня 2023року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6 червня 2023 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На стадії судового розгляду кримінального провадження до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6 червня 2023 року клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 діб, тобто до 04 серпня 2023 року, задоволено, визначено розмір застави. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

В обґрунтування скарги вказує, що судом першої інстанції не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Адвокат зазначає про наявність у ОСОБА_7 неповнолітньої доньки на утриманні та зареєстрованого місця проживання в м. Запоріжжя.

Вважає відсутніми в матеріалах справи вагомі докази вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та обґрунтована підозра.

Крім того, вказує на порушення права обвинуваченого на захист під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки його розгляд відбувся за відсутності захисника.

На думку адвоката, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід є невмотивовано жорстоким, враховуючи в сукупності всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

Просить ухвалу суду про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати ухвалу місцевого суду.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання не з`явився, обвинувачений клопотань про особисту участь не подавав, питань про погіршення правового становища обвинуваченого не ставиться, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора та обвинуваченого, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 цього Кодексу обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.ст. 192-194 КПК України встановлено порядок застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу. Застосовуючи тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Судова колегія відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором встановлено та доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі визнання останнього винним, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Матеріали провадження засвідчують застосування відносно обвинуваченого передбаченого ст. 140 КПК України примусового супроводження до суду та подальшого перебування ОСОБА_7 у розшуку з грудня 2020 року.

Отже існує висока ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до втечі. З огляду на встановлені обставини цей ризик є очевидним та реальним.

Тяжкість висунутої підозри за інкримінованим звинуваченням поряд із очікуваним покаранням, в сукупності з поведінкою обвинуваченого після надходження кримінального провадження до суду та відсутністю сталих соціальних зв`язків збільшує ризик втечі та підтверджує продовження існування ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Попереднє притягнення до кримінальної відповідальності та інкриміноване звинувачення поряд з незалученістю ОСОБА_7 до суспільної праці у сукупності з відсутністю у нього постійного джерела доходу засвідчує можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у випадку перебування на свободі, та доводить наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційного скарги адвоката ОСОБА_6 щодо необґрунтованості доказів і обставин, які свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія вважає неспроможними.

Апеляційний суд погоджується з міркуваннями місцевого суду про відсутність підстав та вагомих аргументів на користь застосування альтернативного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 . Не вбачається жодної обставини, яка б виправдовувала застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує сукупність даних щодо серйозності висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, що підвищує суспільну значущість даної справи та додатково переконують у вірності прийнятого рішення.

Стороною захисту не надані документально підтверджені дані про наявність у ОСОБА_7 на утриманні неповнолітньої дитини.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо порушення права обвинуваченого на захист, апеляційний суд відмічає позицію ОСОБА_7 під час розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який не наполягав на обов`язковій участі захисника в судовому засіданні.

Отже, наведені вище обставини в сукупності з тривалим розшуком обвинуваченого схиляє суд до висновку, що задля забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, не вирішуючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність застосування відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Одночасно місцевий суд аргументовано визначив розмір застави, який з огляду на репутацію обвинуваченого, його процесуальну поведінку не можна визнати непомірним.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів виходила також з підстав та мети застосування запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 6 червня 2023 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_7 до 4 серпня 2023 року включно з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4