Справа № 706/476/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка, кримінальне провадження №0000018 від 14.05.2019, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алагир, Алагирського району, Російська Федерація, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника обвинуваченого: ОСОБА_6

встановив:

ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою отримання прибутку від незаконної реалізації незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового, не маючи відповідних дозвільних документів, у порушення Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 та в порушення ст. 14 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року за № 481/95-ВР, в період з лютого 2019 року по березень 2020 року, незаконно придбав з метою збуту, зберігав з цією метою, а також збував та транспортував з метою збуту незаконно виготовлені товари - спирт етиловий, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового, в лютому 2019 року, більш точно встановити час та день в ході досудового розслідування не представилось можливим, перебуваючи в м. Христинівка, Христинівського району Черкаської області, користуючись телефонним зв`язком, домовився з невстановленою слідством особою про незаконне придбання з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового, в невстановленій кількості, без відповідних документів, що підтверджують його походження та якість, який продавцем, на прохання ОСОБА_4 , було доставлено та розвантажено до гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 здійснив оплату за придбаний товар. Окрім того, з метою забезпечення реалізації злочинного умислу щодо роздрібної незаконної реалізації населенню незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового, ОСОБА_4 заготовляв пластикові пляшки різного об`єму з під безалкогольних газованих напоїв. Незаконно придбаний, незаконно виготовлений підакцизний товар - спирт етиловий ОСОБА_4 незаконно зберігав з метою збуту в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Крім цього, ОСОБА_4 в невстановлений слідством час та спосіб, здійснив транспортування частини придбаного спирту до приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де у подальшому зберігав його з метою збуту. У подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на незаконну реалізацію населенню незаконно виготовленого спирту етилового, в період з лютого 2019 року по березень 2020 року незаконно реалізовував його громадянам на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Так, ОСОБА_4 , діючи умисно з метою незаконного збуту попередньо придбаних ним незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового 24 березня 2019 року, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збув одну пляшку ємністю 0,5 літра, заповнену спиртом етиловим ОСОБА_8 по ціні 70 гривень за 1 літр на суму 35 гривень.

Він же, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового в невстановлений слідством час та день липня 2019 року, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збув одну пляшку ємністю 1,5 літра, заповнену спиртом етиловим ОСОБА_9 по невстановленій в ході досудового слідства ціні. Він же, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового в невстановлений слідством час, день та місяць осені 2019 року, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збув одну пляшку ємністю 1 літр, заповнену спиртом етиловим ОСОБА_10 по ціні 80 гривень за 1 літр.

Він же, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового в невстановлений слідством час та день березня 2020 року, перебуваючи поблизу території ринку за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно збув одну пляшку ємністю 3 літри, заповнену спиртом етиловим ОСОБА_10 по ціні 80 гривень за 1 літр на загальну суму 240 гривень.

В подальшому дії ОСОБА_4 , спрямовані на реалізацію умислу щодо незаконного зберігання з метою збуту, а також збут придбаного ним незаконно виготовленого спирту етилового, припинені слідчими СУ ФР ГУ ДФС у Черкаській області спільно з оперативними працівниками ОУ ГУ ДФС у Черкаській області, які 12.03.2020 на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2020 провели обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: пластикова каністра об`ємом 30 л, заповнена прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт.; пластикова каністра, об`ємом 30 л, на 2 л заповнена прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт.; скляні пляшки об`ємом 1 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 6 шт.; скляні пляшки об`ємом 0,5 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 8 шт., та 12.03.2020 на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2020 провели обшук гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: пластикові каністри синього кольору об`ємом 30 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 3 шт. Загальна кількість вилучених у ОСОБА_4 незаконно придбаних підакцизних товарів - спирту етилового становить 132 літра. Згідно з висновком експерта Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 31 березня 2020 року № 2/562 зразки рідини, вилученої в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є спиртом етиловим, міцністю від 93,5% до 95,9%, зразок рідини, вилученої в ході обшуку гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 є спиртом етиловим міцністю 95,6%, який не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови».

Таким чином, зразки рідини, вилученої в ході проведення обшуків є спиртом етиловим, який відповідно до вимог Податкового кодексу України відноситься до підкатегорії УКТ ЗЕТ з кодом 2207 та є підакцизним товаром.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.204 КК України, як незаконне придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту, а також збут та транспортування з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав повністю та показав, що він здійснював продаж самогону, а не спирту, а відшуканий у нього спирт він зберігав для власних потреб.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що висунуте обвинувачення знайшло своє підтвердження з огляду на наступне.

Так, не зважаючи на не визнання вини ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим під час судового розгляду, суд вважає, що його вина у вчинені кримінального злочину повністю доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що дійсно телефонував ОСОБА_4 і замовляв у нього спирт. При цьому повідомив про те, що в ОСОБА_4 можна придбати спирт дізнався від людей на базарі. Також зазначив, що нічого окрім спирту у ОСОБА_4 не купував та не замовляв. Спирт придбавав для того щоб вилити у вино для міцності. Незважаючи на те, що придбаний спирт він не куштував, проте ствердно відповів, що замовляв саме спирт;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що дійсно телефонував ОСОБА_4 та придбавав у нього самогон;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що використовував мобільний номер, який зафіксовано під час проведення НСРД, та з якого телефонували на номер телефону яким користується ОСОБА_4 і вели розмову щодо наявності спирту. Пізніше зазначив, що про можливість придбання у ОСОБА_4 спирту дізнався від знайомих. Також підтвердив, що у ході спілкування з ОСОБА_4 не конспірував та не вживав значення слова «спирт» для інших речовин словами побутового вжитку. У подальшому зазначив, що спирту в ОСОБА_4 не купував і не бачив. Можливо придбавав 1 раз горілку, та більше, дослівно «за цим ділом не приходив». Крім того, ствердно вказав, що спирту в ОСОБА_4 не було, оскільки він не бачив. На запитання чи був він у ОСОБА_4 вдома, свідок відповів, що раз заходив «по ділу» придбати горілку. У подальшому зазначив, що придбавав горілку через калітку. У подальшому знову змінив показання та вказав, що вдома в ОСОБА_4 не був. Після цього на запитання прокурора зазначив, що ОСОБА_4 приміщення, розташовані на території його домоволодіння йому не показував. Крім того, на запитання прокурора про те, чи здійснювався на нього тиск під час надання показань на досудовому розслідуванні вказав, дослівно: «Я б не сказав, що так сильно здійснювали. Но було. Давлєние». На уточнююче питання про характер тиску відповів «що забувся» та не зміг пояснити як саме на нього тисли. Проте з приводу тиску він ні нікуди не звертався.

- показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які залучалися до проведення обшуку в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в якості понятих, а також свідка ОСОБА_13 який залучався до проведення обшуку в гаражному приміщення за адресою: АДРЕСА_2 як понятий, які в судовому засіданні показали, що дійсно були залучені правоохоронними органами до проведення вищезазначених обшуків. Підтвердили виявленя в ході проведення обшуків спиртовмісних рідин за вказаними адресами проведення обшуків;

- даними протоколу від 12.03.2020 із відеозаписом про проведення обшуку в домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: пластикову каністру, об`ємом 30 л, заповнену прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт.; пластикову каністру, об`ємом 30 л, на 2 л заповнену прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт.; скляні пляшки, об`ємом 1 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 6 шт.; скляні пляшки, об`ємом 0,5 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 8 шт;

- даними протоколу та відеозапису проведення обшуку, за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , в гаражному приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , який належить зятю останнього ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено: пластикові каністри синього кольору, об`ємом 30 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 3 шт;

Зазначені докази, отримані органом досудового розслідування в порядку, визначеному КПК України, про що свідчать досліджені в судовому засіданні ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2020 про надання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 та в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

- даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 22.04.2020, за результатами якого ОСОБА_10 , в присутності понятих, впізнав ОСОБА_4 , як особу в якої купував спирт;

- даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 22.04.2020, за результатами якого ОСОБА_9 , в присутності понятих, впізнав ОСОБА_4 , як особу в якої купував алкогольні напої;

- даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 22.04.2020, за результатами якого ОСОБА_8 , в присутності понятих, впізнав ОСОБА_4 , як особу в якої купував спирт;

- даними матеріалів колишнього ОУ ГУ ДФС у Черкаській області, які стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 204 КК України, а саме:

- протоколом № 453цт від 14.03.2019 про результати здійснення оперативно-розшукового заходу - спостереження за місцем (домоволодіння по АДРЕСА_4 ), згідно якого адресу проживання обвинуваченого ОСОБА_4 систематично відвідували особи, які залишаючи місце спостереження тримали в руках пляшки з невідомою рідиною;

- протоколом № 458цт від 14.03.2019 про наслідки здійснення оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по номеру телефону НОМЕР_1 , яким користується обвинувачений ОСОБА_4 , у якому зафіксовано розмови з значною кількістю осіб щодо придбання спирту та інших (без назви) рідин зокрема:

розмова за 26.02.2019 з невідомою особою, дослівно «Я у Вас колись спирт брав, чи є у вас в наявності і почому?» На що особа яка користується телефоном ОСОБА_4 відповідає «70 за літр», а також подальша домовленість про придбання 8 літрів спирту;

розмова за 27.02.2019 в якій невідомий чоловік просить особу, яка користується телефоном ОСОБА_4 , принести «дві по півтора та 1 кіло спирту на базар»;

розмова за 28.02.2019 між особою яка користується телефоном ОСОБА_4 з невідомою особою про те, що ця особа пропонує співрозмовнику, який користується належним ОСОБА_4 телефоном якусь рідину в літрах, при цьому повідомляє, що зараз ціна стрибає «бо всіх похлопали, заводи стоять. Якщо вам цікаво то 150 літрів привезу». На що особа, яка користується телефоном ОСОБА_4 відповідає «у мене є 100, 150 можу взяти». У подальшому повідомляє що може взяти 200;

розмова за 06.03.2019 між особою яка користується телефоном ОСОБА_4 з особою жіночої статі, яка користується номером телефону ( НОМЕР_2 ), при цьому жінка називає співрозмовника Вовка, дослівно: «Вовка бігом біжи хочуть 5 літрів спирту взяти»;

- протоколом № 535цт від 28.03.2019 про наслідки здійснення оперативно-розшукового заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по номеру телефону НОМЕР_1 , яким користується обвинувачений ОСОБА_4 , у якому також зафіксовано розмови з декількома особами щодо придбання спирту та горілки, зокрема:

розмова за 23.03.2019, між особою, яка користується телефоном обвинуваченого ОСОБА_4 , з чоловіком, який користується номером телефону ( НОМЕР_3 , який як підтвердив у суді свідок ОСОБА_10 належить йому) дослівно: «Дома нікого немає. Там приїхали спирту взяти на що відповідається - завтра нехай приїжджають»;

розмова за 24.03.2019 між особою, яка користується телефоном обвинуваченого ОСОБА_4 , з чоловіком, який користується номером телефону ( НОМЕР_4 , який як підтвердив у суді свідок ОСОБА_14 належить йому) дослівно: «У тебе спирт є. Завжди є. Зараз приїду»;

- протоколом № 568т від 04.04.2019 про наслідки здійснення оперативно-розшукового заходу - контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки, у якому зафіксовано факт придбання підакцизного товару - спиртовмісної рідини у обвинуваченого ОСОБА_4 ;

- даними висновку дослідження Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський лікеро-горілчаний завод «ЗЛАТОГОР» від 08.04.2019 №518, згідно з яким придбана у обвинуваченого ОСОБА_4 рідина є водно-спиртовою сумішшю міцністю 35,10 %об;

- даними, які отримані в ході проведення негласних слічих розшукових дій (далі НСРД), зафіксованих у встановленому КПК України порядку, а саме:

- протоколом № 920т від 26.06.2019 про проведення НСРД - спостереження за місцем (домоволодіння по АДРЕСА_4 ) з фото таблицями до нього, згідно яких адресу проживання обвинуваченого ОСОБА_4 упродовж лише 06.09.2019 систематично відвідувала значна кількість осіб, які залишали місце з пляшками з прозорою рідиною об`ємом 0,5; 1; 1,5 літра;

- протокол №14/3190т від 12.07.2019 за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по номеру телефону НОМЕР_1 , яким користується обвинувачений ОСОБА_4 , у якому зафіксовано розмови з значною кількістю осіб, предметом яких є спирт та інші (без назви) рідини (відповідні розмови прослухано під час судового засідання на оптичному диску БУБ-К №14/4169т від 05.07.2019:

розмова за 04.07.2019 між особою, яка користується номером телефону ( НОМЕР_5 ), яким користується обвинувачений ОСОБА_4 , з особою на ім`я ОСОБА_15 , який користується номером телефону НОМЕР_6 , при цьому у ОСОБА_15 запитує особа яка користується телефоном обвинуваченого ОСОБА_4 , чи вдома ОСОБА_15 , бо хоче заїхати щоб узяти каністру спирту. При цьому домовляється про зустріч так щоб ніхто не бачив (заїхати від універмагу);

розмова за 08.07.2019 між особою, яка користується номером телефону ( НОМЕР_5 ), яким користується обвинувачений ОСОБА_4 , з невідомою особою, у ході якого крім іншого обговорюється вартість саморобного вина та порівнюється з вартістю горілки і спирту;

-протокол №14/1104т від 16.03.2020 за результатами проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по номеру телефону НОМЕР_1 , яким користується обвинувачений ОСОБА_4 , у якому зафіксовано розмови з значною кількістю осіб, предметом яких є реалізація спирту, варіння самогону та його реалізація (відповідні розмови прослухано під час судового засідання на оптичному диску БУВ-К. №14/4174т від 05.07.2019):

розмова за 12.02.2020 між особою яка користуєтесь номером телефону, що належить обвинуваченому ОСОБА_4 , з особою жіночої статі, яка користується номером телефону ( НОМЕР_2 ). Переважна більшість розмови йде на побутові теми, проте особа жіночої статі вказує, що «горілку варити поставила та ще трохи спирту продала»;

розмова за 14.02.2020 між особою на ім`я ОСОБА_16 , який користуєтесь номером телефону, що належить обвинуваченому ОСОБА_4 , та особою жіночої статі на ім`я ОСОБА_17 , яка користується номером телефону ( НОМЕР_2 ). Переважна більшість розмови йде на побутові теми, що свідчать про подружній характер їхніх взаємовідносин (відбувається поздоровлення з днем СВ ОСОБА_17 та інше), а також вказується зокрема: жінкою ОСОБА_17 «що продала 5 літрів спирту і ще трохи розлитого є і думає що до приїзду ОСОБА_16 має вистачити». На вказане співрозмовник ОСОБА_16 , який користується належним обвинуваченому ОСОБА_4 , телефоном, відповідає, що там стоїть ще 3 каністри по 6 літрів» 'на що ОСОБА_17 відповідає, що вже забрала ці каністри. У подальшому співрозмовник ОСОБА_16 , який користується належним обвинуваченому ОСОБА_4 , телефоном, повідомляє ОСОБА_17 ,: «якщо то попрошу ОСОБА_15 щоб привіз».

Зміст розмови спростовує доводи захисту щодо продажу виключно самогону, який виготовляли самостійно, оскільки чітко зазначається про необхідність телефонувати особі на ім`я ОСОБА_15 , для того щоб останній привіз ще спирту.

У цій же розмові за 14.02.2020, особа на ім`я ОСОБА_16 вказує: що в каністрі є 12 літрів. На що особа на ім`я ОСОБА_17 відповідає, що з каністри вже продала і каністра пуста». У подальшому ОСОБА_17 відповідає особа на ім`я ОСОБА_16 , який користуєтесь номером телефону, що належить ОСОБА_4 , та повідомляє: «якщо то буду говорити ОСОБА_15 щоб терміново привіз». На вказане ОСОБА_17 відповідає ОСОБА_16 , що «трохи є, якщо не великими порціями будуть брати то вистачить»;

ОСОБА_18 розмова також згоджується з даними протоколів проведення обшуків, відповідно до яких спирт було виявлено в каністрах.

У другі половині цієї ж розмови за 14.02.2020 між особою на ім`я ОСОБА_16 , який користується номером телефону, що належить ОСОБА_4 та особою жіночої статі на ім`я ОСОБА_17 , вказується про варіння горілки. На запитання ОСОБА_16 про кількість горілки ОСОБА_17 відповідає «повно», а далі ОСОБА_17 розповідає хто скільки брав горілки та спирту, також йдеться мова про те, що вистачить до приїзду ОСОБА_16 (днів на 7), що спростовує доводи сторони захисту про торгівлю виключно самогоном;

розмова за 14.02.2020 між особою на ім`я ОСОБА_16 , який користуєтесь номером телефону, що належить ОСОБА_4 , та особою жіночої статі на ім`я ОСОБА_17 , яка користується номером телефону ( НОМЕР_2 ), ОСОБА_19 більшість розмови йде на побутові теми, проте особа на ім`я ОСОБА_17 вказує, що «Приходив Любомир взяв 3 літра спирту без грошей по 80 грн. У подальшому особа на ім`я ОСОБА_16 , вказує ОСОБА_17 дослівно: «Якщо треба то ОСОБА_20 привезе тільки ти ж сама не влиєш». Також особа на ім`я ОСОБА_16 , вказує ОСОБА_17 «якось усмокчеш воду ж смокчеш»;

розмова за 15.02.2020 між особою, яка користується номером телефону, що належить ОСОБА_4 , та особою жіночої статі, яка користується номером телефону ( НОМЕР_2 ), при цьому особа жіночої статі вказує, що «у неї закінчився спирт», і каже «дзвони до ОСОБА_20 хай привезе», на що особа, яка користується номером телефону, що належить ОСОБА_4 , повідомляє, що набере ОСОБА_15 щоб той привіз. У подальшому особа жіночої статі повідомляє «щоб дзвонив бо сьогодні той 6 літрів забрав і на завтра там літра лишилася. Також зазначається щоб ОСОБА_15 поставив каністру на стіл. У цій розмові особа жіночої статі каже, що «включила газ у кухні та піде трохи горілки налиє на завтра».

Тобто у вказаній розмові також чітко розмежовують, що спирт закінчився і треба дзвонити особі на імя ОСОБА_15 , для того щоб останній привіз ще, а горілка є в наявності, яку ОСОБА_17 піде наливати;

розмова за 15.02.2020 з інтервалом у 1 хвилину з попередньою розмовою, між особою який користується номером телефону, що належить ОСОБА_4 , та особою на ім`я ОСОБА_15 , який користується номером телефону НОМЕР_6 , при цьому особа, яка користується телефоном ОСОБА_4 просить ОСОБА_15 привезти матері каністру поставити на стіл». Указане свідчить про виконання прохання висловленого в попередній розмові;

розмова за 15.02.2020 між особою яку називають дядя ОСОБА_21 , який користується номером телефону, що належить ОСОБА_4 та особою на ім`я ОСОБА_22 , яка користується номером телефону НОМЕР_7 , при цьому остання повідомляє, що «дочка упродовж години приїде хоче взяти спирту їй по роботі треба»;

розмова за 29.02.2020 між особою, яка користується номером телефону, що належить ОСОБА_4 , та особою на ім`я ОСОБА_15 , який користується номером телефону НОМЕР_6 , при цьому особа, яка користується телефоном ОСОБА_4 питає чи ОСОБА_15 на місці щоб взяти каністру з гаража;

- даними висновку експерта Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 31 березня 2020 року № 2/562, відповідно до якого зразки рідини, вилученої в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є спиртом етиловим, міцністю від 93,5% до 95,9%, зразок рідини, вилученої в ході обшуку гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 є спиртом етиловим міцністю 95,6%, який не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови». Таким чином, зразки рідини, вилученої в ході проведення обшуків є спиртом етиловим, який відповідно до вимог Податкового кодексу України відноситься до підкатегорії УКТ ЗЕТ з кодом 2207 та є підакцизним товаром.

Суд вважає, що лише самі показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , допитані за клопотанням сторони захисту, які в судовому засіданні показали, що неодноразово купували у ОСОБА_4 самогон, щодо продажу ОСОБА_4 спирту їм не відомо, не можуть з достеменністю свідчити про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 , ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про визнання доказів недопустимими посилаючись на ряд недоглядів досудового розслідування та обвинувального акта.

Так, захисником ОСОБА_26 заявлено клопотання від 20.12.2022 про визнання протоколів проведення обшуків недопустимими доказами на підставі п. 4 ч. З ст. 87 КПК України, як такі що отримані під час виконання ухвал про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо такі ухвали винесено слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання, а також з інших питань.

Суд вважає, що такі доводи захисника стосовно недопустимості цих доказів є безпідставними, такими що не заслуговують на увагу, є неспроможними з огляду на наступне. Відповідно до норм статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Пунктом 4 частини 3 статті 87 КПК Украъни визначено, що недопустимими є також докази, що були отримані під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

04.01.2023 під час огляду наданого захисником СБ-К диску технічного запису судового засідання у справі №712/1846/20 про розгляд клопотання прокурора ОСОБА_27 про надання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (головуючий ОСОБА_28 , ухвала від 27.02.2020) встановлено, що згідно наявного відеозапису та журналу судового засідання його розпочато о 18.21 год. 27.02.2020, а закінчено о 18.26 год. 27.02.2020 (вихід судді до нарадчої кімнати). Водночас на диску відсутній технічний запис проголошення судового рішення.

Крім того, 04.01.2023 під час огляду наданого захисником СО-К диску оглядом диску технічного запису судового засідання у справі №712/1847/20 про розгляд клопотання прокурора ОСОБА_27 про надання дозволу на проведення обшуку в гаражному приміщенні ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 (головуючий ОСОБА_28 , ухвала від 27.02.2020) встановлено, що згідно наявного відеозапису та журналу судового засідання його розпочато о 18.28 год. 27.02.2020, а закінчено о 18.33 год. 27.02.2020 (вихід судді до нарадчої кімнати). На диску також відсутній технічний запис

проголошення судового рішення

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За даними листа голови Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2023 №712/1846/20, наданого на запит Черкаської обласної прокуратури від 11.01.2023 №08-32вих-23, в провадженні відповідного районного суду дійсно перебували: справа №712/1846/20 (провадження № 1 -кс/712/954/20) за клопотання про проведення обшуку у домоволодінні по АДРЕСА_1 та справа №712/1847/20 (провадження №1-кс/712/955/20) за клопотання про проведення обшуку по АДРЕСА_2 . Судовы засідання у справах проводилися 27.02.2020 з відеофіксацією технічним засобами, що підтверджується самими записами та журналами судових засідань.

В матеріалах справ є довідки про те, що на проголошення ухвал сторони не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування проголошення ухвал не відбувалося.

Час проведення судових засідань на записах і в журналах судових засідань співпадають і відповідають дійсності. Час (після 23.00 год.) є системним часом, і не відповідає реальному часу.

Пристрій контролю часу призначений для попередження маніпуляцій з часом міток журналу судового засідання шляхом незалежного (від системного часу) відліку часу.

Запис судового засідання (і аудіозапис, і відеозапис) здійснюються системою запису, синхронізація запису не передбачена, і не здійснюється (що стосується доводів про різницю в часі між відео- та звукозаписами). Безпосередньо в процес фіксування працівники суду не втручаються.

Таким чином судом підтверджено застосування під час розгляду клопотань положень ч. 4 ст. 107 КПК України щодо можливості не фіксування за допомогою технічних засобів проголошення ухвали слідчого судді за відсутності осіб, які беруть в ньому участь.

Суд вважає, що за таких обставин відсутність технічного запису проголошення судових рішень не порушує права сторони захисту на справедливий суд, у контексті положень ст. 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, викладені у клопотанні захисника порушення вимог ч. 3 ст. 236 КПК України про не надання можливості скористатися правовою допомогою адвоката, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та суперечить матеріалам провадження з огляд на наступне.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

У ході огляду відеозаписів проведення обшуків не встановлено жодного факту висловленої заборони ОСОБА_4 користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Крім того, не зафіксовано на відеозаписах та не відображено в зауваженнях до протоколу, що слідчий не допустив адвоката або представника на етапі проведення обшуку. За даними відеозапису слідчих дій, ОСОБА_4 з подібним клопотанням до слідчого не звертався. Крім цього, в ході проведення обшуку слідчим роз`яснено право на можливість залучення захисника, що підтверджується записом слідчої дії. При цьому сам ОСОБА_4 не висловлював бажання залучити захисника, що також зафіксовано на відеозаписах.

Щодо посилання захисника на можливі порушення вимог ч. 10 ст. 236 КПК України щодо переривання відеозапису обшуку перед початком пакування вилучених ємностей і поновлення після їх опечатування, а також відсутності в протоколі способу пакування та опечатування вилучених ємностей з рідиною суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 236 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

За змістом відеозапису, судом встановлено, що слідчим оголошувалося про зупинення відеозапису. Після його відновлення та оголошення протоколу будь-яких зауважень від учасників слідчої дії не надходило, що спростовує посилання захисника на порушення прав ОСОБА_4 .

У постанові колегії суддів Першої судвої палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 22.01.2019 №697/2272/14-к зазначено, що недоліки в протоколі не тягнуть за собою недопустимості цього доказу, а мають оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами у справі з погляду достовірності цього доказу і його здатності довести обставини, на доведення яких він надається.

У постанові Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №758/5719/16-к звернуто увагу, що виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи покладається на слідчого чи прокурора і не може бути доручене відповідним оперативним підрозділам.

Залучення співробітників оперативних підрозділів для проведення процесуальних дій є формою взаємодії слідчих органів та органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, має організаційний характер і не потребує прийняття процесуального документа у виді письмового доручення, що спростовує доводи захисника про неправомірність залучення до проведення обшуку працівників оперативного підрозділу ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , а також відсутності відповідного доручення слідчого.

Викладені у клопотанні захисника доводи щодо залучення усупереч вимог ч. 7 ст. 223 КПК України як понятих заінтересованих в результатах кримінального провадження осіб, є необгрунтованими, надуманими та не підтвердженими належними та допустимим доказами.

Положення КПК України не забороняє слідчому завчасно забезпечити участь понятих у проведенні обшуку, шляхом їх пошуку до початку проведення відповідної слідчої дії. При цьому пошук понятих безпосередньо в місці проведення обшуку призводить не лише до затягування слідчої дії, а й не може забезпечити їх об`єктивність та незаінтересованість, з огляду на можливе сусідство або товариські відносини з потенційним обвинуваченим. Ураховуючи наведене пошук осіб у місці проведення обшуку не зможе чітко забезпечити відсутність у них заінтересованості у результатах кримінального провадження. У той же час, відсутність такої заінтересованості можливо забезпечити шляхом пошуку і залучення осіб як понятих з іншого населеного пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КПК України матеріали, в яких зафіксовані фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази. Єдиною підставою для визнання матеріалів ОРС недопустимими доказами є їх невідповідність вимогам ст. 99 КПК України, або порушення вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» під час їх проведення.

Щодо викладених у клопотанні, на думку, захисника недоліків у змісті протоколу №568т від 04.04.2019 щодо дати проведення заходу 28.03.2019 та дати складання протоколу 04.04.2019, суд вважає, що протокол проведення оперативно- розшукового заходу не відноситься до процесуальних документів, які складаються в день його проведення.

Для суду є аксіомою, що правові норми завжди мають мету, для досягнення якої власне і створюються. Норми права мають застосовуватися, у тому числі і тлумачитися, із врахуванням такої мети, тобто із врахуванням того результату, який за задумом законодавця повинен досягатися внаслідок реалізації такої норми.

Надання переваги словесно-граматичному (буквальному) трактуванню норм законодавства без одночасного цільового (телеологічного) їх тлумачення не дозволить встановити зміст, а також мету та практичне значення існування тієї чи іншої норми у законодавстві (постанова ВПВС від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к). Також відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду. Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію. В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною 1 цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частинами 2 і 3 наведеної вище статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката. Із наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України). Отже, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України. З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання (постанова ВПВС від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17). Окрім того, не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд ВС у постанові від 15 червня 2021 року по справі 204/6541/16-к. Так, сторона захисту вказуючи на недопустимість доказів покликається на те, що під час розгляду клопотань про надання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 та в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , слідчий суддя Соснівського районного суду м.Черкаси не проголосив прийняті ним ухвали. Дійсно, пунктом 4 ч. 3 ст. 87 КПК України встановлено, що недопустимими є докази, які були отримані під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо таку ухвалу виніс слідчий суддя без проведення повної технічної фіксації засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 87 КПК України докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

З огляду на викладене, слідчий суддя Соснівського районного суду м.Черкаси дійсно не проголосив прийняті ним ухвали, однак жодним чином права та свободи обвинуваченого не були порушені або обмежені діями слідчого судді.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Дана обставина не впливає на докази того, що при проведені обшуку органом досудового розслідування були здобуті докази на підтвердження вчинення ОСОБА_4 злочину, оскіьки жодним чином права та свободи обвинуваченого не були порушені або обмежені діями слідчого судді. Окрім того, ухвали про надання дозволу на проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 та в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , були внесені до ЄДРСР, а тому дані ухвали є законними.

Отже, обвинувачення пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування, як незаконне придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту, а також збут та транспортування з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів - спирту етилового, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, його вік, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставини, що його обтяжують. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 204 КК України, якою передбачено покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Разом з цим, в ході судових дебатів прокурор заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив виправдати його, оскільки він будь-якого злочину не вчиняв. Суд розглянувши справу в загальному порядку, виконавши всі вимоги, передбачені ст. ст. 91, 283, 288, 337, 344, 380 КПК України, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Таким чином згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 204 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин в лютому 2019 року, який тривав до 12.03.2020 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся та не переховувався, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався.

Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчився.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні злочину, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання, а потім звільняє від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, керуючись ст.49, ч.5 ст.74 КК України. Враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилявся від явки до органів слідства, прокурора та суду, не переховувався, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався, у зв`язку із чим слід визнати, що на момент постановлення вироку сплив строк давності вчиненого ним злочину за ч.1 ст. 204 КК України, однак зважаючи на те, що обвинувачений заперечує проти закриття провадження у справі та вимагає його виправдати, суд вважає за необхідне визнати його винним у вчиненні злочину, призначити покарання, а потім звільнити від призначеного покарання за цим вироком у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно нього закрити.

Щодо передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України заходу кримінально-правового характеру - конфіскації та знищення незаконно виготовлених товарів (в даному випадку - вилученого спирту етилового міцністю 95,6%, який не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови», то фактично санкцією зазначеної норми встановлено спеціальну конфіскацію, а не конфіскацію майна, передбачену ст. 59 КК України. Інше тлумачення суперечило б положенням ч. 2 ст. 59 КК України, адже злочин, передбачений ч. 1 ст. 204 КК України, є злочином невеликої тяжкості та не є злочином проти основ національної безпеки України та громадської безпеки.

При цьому за змістом ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого, зокрема, частиною першою статті 204 КК України. Водночас, вказане майно не може бути вилучене у власність держави, як то передбачено ч. 1 ст. 96-1 КК України, адже воно не введено в обіг в установленому, зокрема, податковим законодавством порядку, та не відповідає вимогам встановленим для відповідного товару, а тому підлягає знищенню, що буде узгоджуватися з п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Аналогічні висновки стосуються і відповідного заходу кримінально-правового характеру, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 204 КК України, тому суд не вбачає підстав її незастосування з посиланням на ст. 77 КК України. Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, з урахуванням ст. ст. 96-1,96-2 КК України. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.12, 44, 49, ч.5 ст. 74 КК України, ст.ст.284-286, 288, 350, 368, 370, 374 КПК України, суд- ухвалив: ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від покарання призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного за даним вироком покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громад, що становить 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000018, внесене 14.05.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України закрити. Речові докази: пластикові ємності, об`ємом 6 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 3 шт.; пластикова ємність, об`ємом 5 л, заповнена прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт.; пластикова пляшка, об`ємом 2 л, заповнена прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт.; пластикова пляшка, об`ємом 1 л, заповнена прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт.; пластикові пляшки, об`ємом 1,5 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 2 шт.; пластикові пляшки, об`ємом 0,5 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 13 шт.; скляні пляшки, об`ємом 0,25 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 7 шт.; скляні пляшки, об`ємом 0,33 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 3 шт.; пластикова каністра, об`ємом 30 л, заповнена прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт.; пластикова каністра, об`ємом 30 л, на 2 л заповнена прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт.; скляні пляшки, об`ємом 1 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 6 шт.; скляні пляшки, об`ємом 0,5 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 8 шт.; пластикові канітри синього кольору, об`ємом 30 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 3 шт.; пластикові ємності, об`ємом 6 л кожна, заповнені прозорою рідиною із запахом спирту - 2 шт.; пластикова ємність, об`ємом 9 л, на половину заповнена прозорою рідиною із запахом спирту - 1 шт., знаходяться на відповідальному зберіганні у складському приміщення ЧФ ПП «Алкогрупа», за адресою: м. Черкаси, вул. Квіткова, 4, конфіскувати та знищити. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 3 768 (три тисячі сімсот шістдесят вісім) гривень 24 коп. за проведення судово-хімічної експертизи - висновок експерта №2/562 від 31 березня 2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1