Єдиний унікальний номер справи № 201/3639/23
Номер провадження № 1-кп/201/572/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18-а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 13 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополя, АР Крим, громадянина України, зі слів із вищою освітою, одруженого та маючого неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-19 грудня 2022 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації на всій території України введено військовий стан та впроваджено, визначені ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану.

09 лютого 2023 року приблизно о 13.52 годині ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , піднявся на 9 поверх вказаного будинку, постукав у двері квартири АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_6 , та коли остання відкрила двері, побачив у руках потерпілої мобільний телефон, який визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи раптово виниклий умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під надуманим приводом зателефонувати, попросив ОСОБА_6 передати йому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A-20s», чорного кольору, модель SM-A207 F/DS, 32 GB, який остання тримала в руках. Однак, ОСОБА_6 зрозумівши намір ОСОБА_4 заволодіти її мобільним телефоном, кинула належний їй мобільний телефон за взуттєву шафу, яка знаходилась в коридорі квартири.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, з метою вивільнення шляху до коридору, відсунув потерпілу, яка стояла на порозі своєї квартири та незаконно проник у житло останньої.

В подальшому, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії є відкритими для потерпілої, дістав із-за взуттєвої шафи мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A-20s», чорного кольору, модель SM-A207 F/DS, 32 GB, вартістю 2950 гривень, тим самим відкрито заволодів цим майном.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2950 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю і суду показав, що потерпілу ОСОБА_6 раніше не знав. 09 лютого 2023 року він перебував за адресою: АДРЕСА_3 , піднявся на 9 поверх вказаного будинку, де маючи на меті заволодіти чужим майном, використовуючи для цього надуманий привід, постукав у двері квартири АДРЕСА_4 та повідомив про витік газу. Двері відкрила жінка похилого віку - потерпіла ОСОБА_6 , яка тримала в руках мобільний телефон, яким він вирішив заволодіти.

З цією метою, він використовуючи надуманий привід попросив потерпілу надати йому телефон для здійснення дзвінка, однак, ОСОБА_6 кинула цей мобільний телефон за тумбу, яка стояла у коридорі її квартири. Тоді, він відсунув потерпілу від вхідних дверей, зайшов в коридор квартири однією ногою та дістав із-під тумби мобільний телефон, після чого пішов звідси. При цьому, ці дії вчиняв в присутності потерпілої та розумів, що вони є відкритими. Також зазначив, що розумів, що вчинив злочин в умовах воєнного стану. Вказав, що викрадений ним мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A-20s» він здав в ломбард, отримані за це грошові кошти витратив на особисті потреби.

При цьому, не оспорював ні фактичні обставини інкримінованого злочину, ні марку та модель викраденого ним мобільного телефону, ні його вартість. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюється, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 зі слів має вищу освіту, одружений та має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за яке у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний корисливий злочин в період іспитового строку.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його наслідків, враховує особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, наведену вище, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2022 року за ч. 2 ст. 186 КК України КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки.

Отже, судом встановлено, що після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2022 року і до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2022 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, тому суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.

В ході досудового розслідування в межах даного кримінального провадження застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжний захід.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого був продовжений.

Отже, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, суд зобов`язаний відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного за вироком суду покарання.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 21 березня 2023 року, при цьому, в строк призначеного обвинуваченому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» необхідно залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судової трасологічної експертизи у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок, що підтверджується відповідними довідками про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні, на користь держави.

Крім того, в межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування судовим експертом ОСОБА_7 проведено судову-товарознавчу експертизу № 1267 від 17 березня 2023 року, та відповідно до звіту про фактичні затрати на проведення цієї експертизи вартість виконаних робіт склала 200 гривень.

Водночас, виходячи з того, що вищезазначений експерт не є експертом державної установи, судові витрати на проведення вказаної експертизи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України не можуть бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A-20s», чорного кольору, модель SM-A207 F/DS, 32 GB, який відповідно до розписки переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 необхідно вважати повернутим;

-оптичний диск формату DVD-R 4,4 GB Videx з записом відео від 09.02.2023 року, оптичний диск формату DVD-R 4,4 GB Videx з записом відео від 16.02.2023 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000033 необхідно зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження;

-липкі стрічки зі слідами рук та конверт, в якому вони поступили на дослідження, переупаковані в спец пакет № 5695971, дактилокарту та паперовий конверт, в якому вона поступила на дослідження, переупаковану в спец пакет № 5695972, які відповідно до квитанції № 1120 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області необхідно знищити.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 7 (семи) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 21 березня 2023 року, при цьому, відповідно до ст. 72 КК України в строк призначеного останньому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 21.03.2022 року по 11.05.2023 року включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судової трасологічної експертизи у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок, на користь держави.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A-20s», чорного кольору, модель SM-A207 F/DS, 32 GB, який відповідно до розписки переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутим;

-оптичний диск формату DVD-R 4,4 GB Videx з записом відео від 09.02.2023 року, оптичний диск формату DVD-R 4,4 GB Videx з записом відео від 16.02.2023 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000033 зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження;

-липкі стрічки зі слідами рук та конверт, в якому вони поступили на дослідження, переупаковані в спец пакет № 5695971, дактилокарту та паперовий конверт, в якому вона поступила на дослідження, переупаковану в спец пакет № 5695972, які відповідно до квитанції № 1120 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1