Справа № 498/513/22
Провадження № 1-кп/498/17/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року сел. Велика Михайлівка Одеської області

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Михайлівка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000237 від 13.06.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дівоцьке Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до указу Президента України " Про введення воєнного стану в Україні" № 64/22 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України " Про затвердження Указу Президента України " Про введення воєнного стану в Україні " від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України " Про продовження строку дії воєнного стану в Україні " № 133/22 від 14.02.2022 року, затвердженого Законом України " Про затвердження Указу Президента України " Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні.

10 червня 2022 року близько 12:00 год. (більш точного часу судом встановити не виявилось можливим) обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 на території своєї присадибної ділянки побачив чотирьох телят, які йому не належали серед яких було теля червоно-білої масті яке належить потерпілій ОСОБА_5 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, умисно, таємно, з корисливих мотивів, протиправно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, здійснив крадіжку теля червоно-білої масті віком 1,5 місяці вагою 53 кг., шляхом зачинення та утримання його в господарському приміщенні ( сараї) розташованому на території його домоволодіння. Чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 2375,00 грн. Збитки відшкодовано.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені даного кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 10 червня 2022 року десь біля 12:00 год. він вийшов на свій город і побачив чотирьох телят, які зайшли через пасіку на його город в картоплю, він почав їх виганяти, троє телят втікли, а маленьке теля він закрив в сараї, щоб потім з`ясувати відносини з ОСОБА_5 , оскільки це було вже не вперший раз. Після чого три дня держав теля в своєму сараї, бо не бачив потерпілу ОСОБА_5 .

Незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 , своєї вини, його винуватість у скоєному кримінальному правопорушенні доведена зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , даними нею в судовому засіданні про те, що 10 червня 2022 року у них пропало теля, шукали його, питали пастуха чи не бачив він куди ділося теля. Після чого, через три дні перебуваючи в с. Дівоцькому вони почули, що у ОСОБА_4 в сараї ревіло теля. Вони викликали поліцію і працівники поліції повернули їм теля.

Показаннями свідка ОСОБА_6 , даними ним в судовому засіданні про те, що 10 червня 2022 року він з батьками їздив до м. Одеса, зателефонував брат і сказав, що у них зникло теля, вони шукали теля три дні і ОСОБА_4 знав, що у них зникло теля, оскільки про зникнення він почув саме від нього, але ОСОБА_4 не повідомив, що він закрив теля. Через три дні вони почули як у ОСОБА_4 в сараї почало ревіти теля і вони викликали поліцію. До цієї події ОСОБА_4 сварився з ними та отруїв їм скотину, а саме козенят.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , даними ним в судовому засіданні про те, що точної дати він не пам`ятає, працівники поліції запросили його бути присутнім в якості понятого при вилучені теля з домоволодіння ОСОБА_4 . Коли вони підійшли до домоволодіння ОСОБА_4 він стояв біля свого домоволодіння. Потім ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зайшли до господарського приміщення, яке належить ОСОБА_4 і теля було там. Після чого, працівники поліції забрали теля. При вилучені теля ОСОБА_4 пояснював, що він знав чиє це теля зайшло до нього на город і закрив він його на три дні, щоб помститися сусідам Продановим, тому, що теля неодноразово паслося на його городі.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , даними ним в судовому засіданні про те, що точної дати він не пам`ятає, працівники поліції запросили його бути присутнім в якості понятого при вилучені теля з домоволодіння ОСОБА_4 . При огляді домоволодіння працівниками було вилучено теля із сараю ОСОБА_4 , весь цей час ОСОБА_4 був присутній при цьому. Під час вилучення теля із його сараю, він надав коментарі, що сусідські телята часто заходять до нього на город і завдають йому шкоду, через це він закрив теля у себе в сараї на пару днів, щоб покарати сусідів Проданових, та казав, що через деякий час хотів повернути теля.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , даними ним в судовому засіданні про те, що точної дати він не пам`ятає, до нього приходила потерпіла ОСОБА_5 та питала чи не бачив він її теля, оскільки він працює пастухом. Він сказав їй, що не знає де її теля, крім того, зазначив, що він знає, що Проданові шукали теля десь 2-3 дні. В цей час він бачився з ОСОБА_4 , оскільки той приходив до нього в гості, однак ОСОБА_4 не казав, що теля знаходиться у нього. Він декілька раз бачив як телята приходили до ОСОБА_4 на город та він їх виганяв.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , даними ним в судовому засіданні про те, що 10.06.2022 року він із жінкою був на базарі, під вечір коли вони поверталися додому йому подзвонив син і сказав, що пропало теля. Він попросив дітей ще пошукати теля, однак вони його так і не знайшли. На ранок вони їздили на машині, ходили пішки шукали теля і в неділю також. Після чого, в понеділок вони заїхали в с. Дівоцьке, та почули як у ОСОБА_4 в сараї реве теля, вони викликали поліцію. Коли працівники поліції приїхали вони покликали господаря ОСОБА_4 . Потім він відїхав до поля де пасуть скотину за своїми робітниками і коли повернувся, побачив, що теля у ОСОБА_4 вже забрали. При цьому ОСОБА_4 казав, що хотів забрати ще бичка, але бичок втік та казав, що теля він закрив, тому що вони паслися на його городі і нанесли йому шкоду і він знав, що три дні шукають теля.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , даними ним в судовому засіданні про те, що точної дати він не пам`ятає, до нього прийшли співробітники поліції та попросили ваги з серійним номером, щоб зважити вкрадене теля та важили теля у нього на подвір`ї.

Протоколом огляду місця події від 13.06.2022 року з фототаблицями, згідно якого місцем події є домоволодіння яке належить ОСОБА_4 та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.163-171).

Протоколом пред`явлення для впізнання від 15.06.2022 року з фото таблицями, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала теля по зовнішньому вигляду по масті ( а.с.159-162).

Протоколом зважування від 15.06.2022 року, з якого вбачається у процесі зважування встановлена вага теля віком 1,5 місяці, червоно-білої масті. Вага теля становить 53 кг. (а.с.155-158).

Протоколом огляду місця події від 13.06.2022 року з фототаблицями, згідно якого місцем події є домоволодіння яке належить ОСОБА_5 та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.148-154).

Протоколом огляду предмету від 13 червня 2022 року з якого вбачається, що під час огляду предмету виявлено: теля віком 1,5 місяців червоно -білої масті, яке було виявлено та вилучено 13.06.2022 року під час проведення огляду місця події , а саме домоволодіння, яке належить ОСОБА_4 та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.144-145).

Висновком товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості домашньої тварини № 1148/20/1.7-7 від 15.06.2022 року, з якого вбачається, що загальна вартість домашньої тварини - теля віком 1,5 місяці червоно-білої масті вагою 53 кг., станом на дату скоєння злочину 10.06.2022 року складала 2375,00 грн.(а.с.123-129) .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2023 року з фото таблицями, з якого вбачається, що ОСОБА_4 вказував на територію огороду свого домоволодіння де знахолося теля яке він вкрав. Після чого, ОСОБА_4 вказав на місце господарського приміщення ( сараю) куди він привів теля та на місце огорожі огороду де знаходилось теля (а.с.117-122).

Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена у повному обсязі. Вищенаведені докази не викликають сумнівів у суду, з них встановлено фактичні обставини події, вони є належними, достовірними та допустимими, зібрані відповідно до вимог чинного законодавства.

При вказаних обставинах, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України- таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Так, суд звертає увагу на те, що суб`єктивна сторона крадіжки характеризується прямим умислом на заволодіння чужим майном. Для наявності суб`єктивної сторони таємного викрадення чужого майна має бути встановлено, що особа діяла з прямим умислом, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду. Змістом умислу винного при крадіжці охоплюється його переконаність у тому, що викрадення ним майна здійснюється таємно від потерпілого або очевидців, за відсутності сторонніх осіб. Обов`язковою ознакою крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому, або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст.17 ч.2КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

Суд, відповідно до ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпції факту: доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України. При своєму допиті, обвинувачений ОСОБА_4 , фактично визнав той факт, що він знав, що теля яке він закрив у своєму господарському приміщенні належить ОСОБА_5 , та добровільно його не повернув.

Таким чином, суд, не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , про те, що замикаючи теля у себе в господарському приміщенні, достеменно знаючи, що воно належить ОСОБА_5 , він діяв без умислу, оскільки він умисно завів теля до себе в господарське приміщення та зачинив його, усвідомлював, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачав спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажав спричинити таку шкоду, крім того дане твердження спростовується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями свідків даними в судовому засіданні, отже суд розцінює це як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

У судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому покарання згідно санкції ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, мотивуючи це тим, що обвинувачений є особою похилого віку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, злочин вчинений ОСОБА_4 відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання - суд не вбачає, та вважає, що йому має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

З приводу можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд вважає обгрунтованою позицію прокурора, який просив застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України при призначенні покарання.

Тому, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 є пенсіонером, посередньо характеризується по місцю проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення його можливе без ізоляції від суспільства з наданням іспитового строку в порядку ст. 75 КК України.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Дане покарання, на думку суду, відповідатиме вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.06.2022 року було накладено арешт на речові докази по даному кримінальному провадженню, які у зв`язку із закінченням судового розгляду даного кримінального провадження та відсутності необхідності в подальшому такому арешті підлягають скасуванню.

Тому у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.06.2022 року.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на нього такі обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 червня 2022 року - скасувати.

Речовий доказ: теля віком 1,5 місяці червоно-білої масті ( а.с. 143 ) - повернути власнику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Апеляційна скарга може бути подана на протязі 30 днів з дня проголошення вироку до Одеського апеляційного суду, шляхом її подачі через Великомихайлівський районний суд, а обвинуваченим, які перебувають під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1