Провадження 1-кп/557/99/2023
Справа 557/1086/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

номер кримінального провадження 0000110 від 17 червня 2023 року,

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Симонів Гощанського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 (один) рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2023 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку своєї співмешканки ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що виник на побутовому ґрунті, руками схопив ОСОБА_7 за плечі і умисно із значним зусиллям стиснув їх, внаслідок чого завдав для останньої тілесні ушкодження у вигляді крововиливів по зовнішній поверхні середньої третини лівого плеча на внутрішній поверхні середньої третини лівого плеча та на передній поверхні нижньої третини правого плеча, які відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені інкримінованого йому правопорушенні визнав. Вказав на те, що проживає разом із ОСОБА_7 у її будинку без реєстрації шлюбу, 11 червня 2023 року, в ході конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, схопив ОСОБА_7 за плечі та сильно стиснув їх, внаслідок чого заподіяв останній тілесні ушкодження. Вважає, що був неправий, кається та просив у потерпілої вибачення.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставиною, що обтяжує покарання, у відповідності до п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України віднесено до проступків, особу винного, зокрема стан його здоров`я, а саме те, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його позитивну характеристику з місця проживання, те, що такий на момент вчинення кримінального правопорушення був несудимим, офіційно не працевлаштований, обставини, що пом`якшують покарання, та обставину, що таке покарання обтяжує, а також думку потерпілої, яка обвинуваченого вибачила, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до нього не має і просила не призначати суворе покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить висновку, що мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого. Призначаючи покарання у виді штрафу судом враховується майновий стан обвинуваченого, який, як ствердив у судовому засіданні сам ОСОБА_4 є достатнім, так як він отримує щомісячний прибуток, будучи офіційно непрацевлаштованим, а також відсутність на його утриманні неповнолітніх дітей та повнолітніх непрацездатних осіб.

На думку суду, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу, характеру вчинених дій, даних про особу винного, таке покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням положень ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним у подальшому нових злочинів.

Водночас, під час даного судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року, який набрав законної сили 08 вересня 2023 року, засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням відповідних обов`язків згідно положень ст. 76 КК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2021 року (справа №760/26523/17, провадження № 1-3600 кмо 20) зробила висновок, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 11 червня 2023 року, тобто до ухвалення вироку Гощанського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, за яке даним вироком засуджується до покарання у виді штрафу, тобто за покарання, яке підлягає реальному відбуванню, суд дійшов висновку, що положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року підлягає самостійному виконанню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, процесуальні витрати та речові докази - відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1