Справа № 938/314/23
Номер провадження № 1-кс/938/116/23
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

14 травня 2023 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого відділення Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 10.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

слідчий СВ Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області, звернувся до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області із клопотанням, яке погоджене прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Особа, щодо якої розглядається клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 отримав вищевказане клопотання із доданими до нього матеріалами 14.05.2023 о 08год 00хв.

Розгляд слідчим суддею відповідного клопотання розпочався 14.05.2023 о 12год 44хв., а відтак вимоги ч.2 ст.184 КПК України, згідно з якою копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, порушено не було.

Відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Статтею 211 КПК України передбачено, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Згідно протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 12.05.2023 року о 22:28год ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України, на відкритій місцевості м. Чернівці, вул. Головна, 204.

З метою розгляду клопотання про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу, його доставлено до суду 14.05.2023 о 12год 44 хв., тобто з дотриманням строків визначених ст. 211 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2023 за №0000060, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, за попередньою змовою із невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, достовірно знаючи, що на території України із 05 год. 30 хв.24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

З цією метою, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спільно з іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, діючи спільно та з єдиною метою, підшукували осіб з числа громадян України, яким було відомо про тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України. Зокрема, жителів міста Одеса Одеської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які на виконання порад та вказівок ОСОБА_5 та невстановлених на даний час органом досудового розслідування осіб прибули до міста Чернівці Чернівецької області та, а саме: 05.05.2023 ОСОБА_9 прибув поселився в готелі та 07.05.2023 до нього приєднався ОСОБА_8 .

У подальшому, згідно попередніх домовленостей, 09.05.2023 близько 11год. 00хв. в приміщенні готелю « Mono Hotel », розташованому в місті Чернівці, Чернівецької області по вулиці Героїв Майдану, 54а, під час особистої зустрічі ОСОБА_5 було обумовлено порядок незаконного переправлення через державний кордон України з громадянами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Під час даної зустрічі ОСОБА_5 було надано поради, вказівки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які допоможуть незаконно перетнути державний кордон України, а також сказано порядок проведення розрахунку за незаконний перетин державного кордону України, в тому числі суму грошових коштів за організацію даного перетину, а саме по 2000 (дві тисячі) доларів США з кожного.

Після цього, відповідно до порад, вказівок наданих ОСОБА_5 та іншими, невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами на незаконний перетин державного кордону України, громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , 10.05.2023 близько 10 години на автобусі вирушили з міста Чернівці Чернівецької області до міста Коломия, Івано-Франківської області.

Прибувши 10.05.2023 близько 12 години до міста Коломия Івано-Франківської області, та слідуючи подальшим порадам, вказівкам, наданими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, з метою незаконно перетнути державний кордон України, громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на невстановленому на даний час досудовим розслідуванням автомобілі, виїхали до міста Косів Івано-Франківської області.

Прибувши до міста Косів, громадяни ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з метою незаконного перетину державного кордону України, 10.05.2023 близько 13 години, на виконання вказівок та порад невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб, якими з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_9 через державний кордон України, було надано засіб для подальшого їхнього пересування, а саме, автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний № НОМЕР_1 , пересіли в даний транспортний засіб та продовжили рух в напрямку державного кордону України з державним кордоном Республіки Румунія.

Проїжджаючи село Буковець Верховинського району, Івано-Франківської області, територія якого, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 1998 року № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 679 від 23.04.1999, № 890 від 04.08.2021) є контрольованим прикордонним районом, в якому запроваджено прикордонний режим, їх було виявлено та зупинено працівниками НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Шепіт, Путильського району, Чернівецької області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, не одружений, не працевлаштований, з професійно-технічною освітою, депутатом не обирався, раніше не судимий.

13.05.2022 о 16год 30хв. на підставі наявності достатніх доказів у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Слідчий вважає, що вина ОСОБА_5 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, найбільш вагомими, з яких є: повідомлення про виявлення кримінального правопорушення від ІНФОРМАЦІЯ_5 ; покази допитаних свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; протокол огляду місця події від 10.05.2023; два протоколи огляду предметів від 11.05.2023; два протоколи впізнання особи по фотознімках від 11.05.2023; протокол затримання ОСОБА_5 від 12.05.2023; речові докази, залучені до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п.1 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , зважаючи на відомі йому факти встановлення органом слідства беззаперечних доказів його вини та перебуваючи в статусі підозрюваного, усвідомлюючи можливості призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинення ним тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1 , а фактично проживає в с. Селятин, Вижницького району, Чернівецької області, територія якого відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 1998 року № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 679 від 23.04.1999, № 890 від 04.08.2021) є контрольованим прикордонним районом у якому запроваджено прикордонний режим. Також, ОСОБА_5 не працюючий, не одружений та не має дітей, що свідчить про відсутність в підозрюваного тісних соціальних зв`язків на території України. Крім цього, ОСОБА_5 протягом 2021-2022 років притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1, ч. 1 ст. 185-10 КУпАП у 2021 та за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у 2022 (спроба незаконного перетину державного кордону України).

- п.3 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки з останніми ОСОБА_5 знайомий та перебуваючи на волі, маючи можливість вільного пересування і необмежну можливість спілкування з свідками по даному кримінальному проваджені буде незаконно впливати на них, перешкоджаючи таким чином встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності

Вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам, просить клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просять таке задовольнити з підстав викладених у клопотанні та на підставі долучених до нього матеріалів.

Прокурор додатково зазначив, що обґрунтованість підозри обвинуваченого та наявність ризиків передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, доводиться долученими до клопотання доказами. Вважає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не зможе запобігти визначеним ризикам, про що свідчать дані про особу підозрюваного, відсутність у нього тісних соціальних в`язків, проживання на території населеного пункту у безпосередній близькості до державного кордону України, наявність спроб перетнути незаконно державний кордон, за що його було піддано адміністративному переслідуванню, а тому такий розуміючи неминучість покарання за злочин, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватись від слідства та суду. Також зазначив, що згідно матеріалів кримінального провадження, підозрюваний безпосередньо знайомий із свідками, знає їх дані, та зможе впливати на них.

У випадку визначення підозрюваному ОСОБА_5 розміру застави, просив визначити такий у максимальному розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні, зазначив, що йому зрозуміло у чому його підозрюють, приймав участь у діях, які викладені у підозрі. Підтвердив, що проживає на знімній квартирі у населеному пункті Селятин Чернівецької області, який знаходиться на відстані приблизно 500м. від державного кордону із Республікою Румінія. Однак просить суд застосувати до нього більш м`який запобіжних захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який зобов`язується не порушувати, з`являтися на виклик слідчого, прокурора чи суду. У випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить застосувати заставу у мінімальному розмірі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 , підтримав позицію ОСОБА_5 також просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що при необхідності підозрюваний може здати паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Також послався на те, що підозрюваний зобов`язується з`являтись на виклик до слідчого та прокурора за першою вимогою, та не спідкуватись із свідками, якщо суд покладе на нього такий обов`язок.

Разом з тим, у випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку про необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить врахувати, що останній не працює, та застосувати заставу у мінімальному розмірі.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається із витягу з кримінального провадження, 10.05.2023, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Зокрема, що 10.05.2023 о 19:38год до Верховинського районного відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області надійшли матеріали від ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_2 прикордонного загону, про те що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спільно із ОСОБА_5 та іншими не встановленими особами, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, здійснюють незаконне переправлення осіб через державний кордон України на території Верховинського району, Івано-Франківської області, поза межами пунктів пропуску.

Дане кримінальне провадження здійснюється органом досудового розслідування - Верховинське РВП ГУНП України в Івано-Франківській області.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 затримано 12.05.2023 о 22год 28хв. на відкритій місцевості м. Чернівці, вул. Головна, 204 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Протокол підписаний особою, підозрюваною у вчиненні злочину, без зауважень та доповнень.

13.05.2022 о 16:30 год. на підставі наявності достатніх доказів у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї

статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності,

що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Надаючи оцінку щодо доведеності стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, слід зазначити про наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Крім цього, у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст.5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий та прокурор підтверджують зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від ІНФОРМАЦІЯ_5 ; показами допитаних свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; протоколом огляду місця події від 10.05.2023; протоколами огляду предметів від 11.05.2023; протоколами впізнання особи по фотознімках від 11.05.2023; протоколом затримання ОСОБА_5 від 12.05.2023; речовими доказами, залученими до матеріалів кримінального провадження; іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Також матеріалами клопотання підтверджується наявність ризиків, зазначених у статті 177

КПК України.

Зокрема, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Так, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1 , а фактично проживає на знімній квартирі в с. Селятин, Вижницького району, Чернівецької області у безпосередній близькості до державного кордону України із Республікою Ромунія, не має міцних родинних та соціальних зв`язків, оскільки неодружений, дітей на утриманні немає. Також слідчим суддею встановлено, що підозрюваний постійного місця роботи та джерела доходів немає, підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. При цьому, ОСОБА_5 протягом 2021-2022 років піддавався адміністративному переслідуванню за спробу перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску, зокрема 14.12.2022 притягувався до адміністративної відповідальності та за ч. 2 ст. 204-1. КУпАП, а саме за спробу незаконного перетину державного кордону України. Поміж іншого, на підтвердження наявності ризику переховування свідчить і той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон, а отже йому можуть бути відомі способи перетинання кордону, поза межами пунктів пропуску, з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя вважає, що обставини кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки як вбачається із матеріалів клопотання, з останніми ОСОБА_5 знайомий та перебуваючи на волі, маючи можливість вільного пересування і необмежну можливість спілкування з свідками по даному кримінальному проваджені буде незаконно впливати на них, перешкоджаючи таким чином встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У відповідності до п.п.61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку, наслідки злочину, дані про особу підозрюваного, доведення слідчим ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яким не достатньо застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки перебуваючи на волі підозрюваний може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, та впливати на свідків, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є неможливим та лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та не дасть можливості втілитися ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

А тому слідчий суддя приходить до висновку про підставність та доведеність клопотання про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке в даному випадку відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування, виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Щодо клопотання підозрюваного та захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, то на переконання слідчого судді, ні цілодобовий домашній арешт ні особисте зобов`язання, ні особиста порука, не зможуть в достатній мірі запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України. Про дані обставини свідчать тяжкість, характер та спосіб вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що підозрюваний перебуваючи під домашнім арештом, зможе координувати свої дії з з іншими собами які причетні до вказаного правопорушення, чинити перешкоди у встановленні свідків, виявленні інших доказів, шляхом надання порад, вказівок, щодо їх приховування впливу на свідків, чи продовження злочинної діяльності, не будучи обмежений запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

При цьому, аргументи, на які посилаються підозрюваний та його захисник, як підставу для відмови у задоволенні клопотання, на переконання слідчого судді, з огляду на обставини, встановлені в ході судового засідання, не спростовують доводи органу досудового розслідування, не підтверджені відповідними доказами, і не є такими, що забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та суттєво не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя дійшов до переконання про можливість визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував, як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, зокрема те, що такий вчинений в умовах воєнного стану, пов`язаний з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, в тому числі та не виключено, пов`язаний з переправленням осіб через державний кордон України, які мають намір ухилитися від військового обов`язку, вчинений з корисливим мотивом, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст.177 КПК України, позицію прокурора, який просив визначити максимальний розмір застави передбачений законом за вчинення тяжкого злочину та позицію підозрюваного і захисника, які просили визначити мінімальний розмір застави, дані про особу підозрюваного, його вік, відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, відсутність утриманців, відсутність судимостей, а також те, що він підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, а отже міг отримувати значні грошові кошти за вчинення дій, які орган досудового розслідування обґрунтовано кваліфікував як кримінальне правопорушення, а також те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слід визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків,

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Тобто, в даній справі, з 12.05.2023 року з моменту фактичного затримання

З урахуванням положень ч. 1 ст. 197 КПК України, де визначено що строк дії ухвали про тримання особи під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, обсягу необхідних для проведення слідчих, процесуальних дій, термін тримання ОСОБА_5 під вартою слід визначити на строк до 10 липня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст.176-179, 182, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

клопотання слідчого Слідчого відділення Верховинського районного відділення поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000060 від 10.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Визначити строк тримання під вартою ОСОБА_5 з часу його фактичного затримання з 22год 28хв. 12 травня 2023 року.

Строк дії ухвали про застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується о 22год 28хв. 10 липня 2023 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становить - 214720 гривень 00 копійок (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень нуль копійок), яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Верховинського районного суду Івано-Франківської області (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, рахунок отримувача: UA0002265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , на строк до 10 липня 2023 року включно обов`язки:

- прибувати до слідчого прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому СВ Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 для негайного виконання, прокурору Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1