Справа № 363/3120/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4380/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13 вересня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України повернуто прокурору, -

ВСТАНОВИЛА:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000018 від 13 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13 вересня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України повернуто прокурору.

В обґрунтуванні суд послався на те, що обвинувальний акт в зазначеному кримінальному провадженні, не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення викладено таким чином, що не дає можливості розмежувати обвинувачення по кожному кримінальному правопорушенню окремо для подальшого визначення, які саме протиправні діяння ОСОБА_7 кваліфіковані обвинуваченням за тією чи іншою нормою частини статті закону про кримінальну відповідальність, а тому обвинувачення викладено прокурором не конкретно, без зазначення кваліфікації дій обвинуваченого за кожним кримінальним правопорушенням протиправних дій окремо, що свідчить про те, що формулювання обвинувачення в даному кримінальному провадженні з деталізацією обставин, які в свою чергу фактично дублюють викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень, викладено прокурором таким чином, що з нього не можливо встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні в розумінні ст.91 КПК України за кожним кримінальним правопорушенням інкримінованих обвинуваченому діянь окремо, не є достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314, 315 КПК України.

В обґрунтуванні вказує, що в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні містяться відомості про місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину, та інші обставини, які маю значення для кримінального провадження.

Обвинувальний акт не містить істотних недоліків, які б слугували безумовною підставою вважати його таким, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про участь обвинуваченого в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслали.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідача,доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з п.1 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Як вбачається з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції вказував на його невідповідність вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, суд посилався на те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які встановлені досудовим розслідуванням є тотожнім формулюванню обвинувачення, визнаного прокурором доведеним, а викладене формулювання обвинувачення не дає можливості розмежувати обвинувачення за кожним кримінальним правопорушенням інкримінованим ОСОБА_7 .

Однак, вказані висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно якому, суд, у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень. Повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яким надається під час розгляду по суті та надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим на думку апеляційного суду істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Крім того, суд залишив поза увагою, що зміст формулювання обвинувачення та правова кваліфікація, як складові частини обвинувального акту, лише підлягатимуть доведенню під час судового розгляду і в аспекті ст.338 КПК України, не завжди можуть бути остаточними на момент його надходження до суду. Прокурор, під час судового розгляду може змінити як правову кваліфікацію, так і обсяг обвинувачення.

Таким чином, на думку колегії суддів, в ухвалі суду не наведені такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню даного кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими, а тому правові підстави для його повернення прокуророві відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.401, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 червня 2023 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13 вересня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України повернуто прокурору, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :