Справа № 163/902/23
Провадження № 1-кп/163/111/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000027 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Зборів Тернопільської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Яворівського районного суду Львівської області від 07 березня 2023 року за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до штрафу в сумі 17000 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 06 лютого 2023 року близько 10:24 години під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення «Ягодин» Волинської митниці, що по вулиці Привокзальній 14 в селі Римачі Ковельського району Волинської області, будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України в умовах дії запровадженого воєнного стану, умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» як підставу для перетину державного кордону України у воєнний час надав працівникам Державної прикордонної служби України завідомо підроблені на своє ім`я документи, які зазначеними у них установами не видавались і не посвідчувались, а саме:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 року за встановленою наказом Міністерства оборони України № 610 від 21.11.2017 року формою, із вклеєною фотокарткою ОСОБА_4 та недостовірними відомостями про визнання його непридатним до військової служби в мирний та у воєнний час із виключенням з військового обліку, завірене відтисками гербової печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 . Код НОМЕР_2 », штампів «Взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 » та підписом начальника вказаної установи;

- довідку військово-лікарської комісії № 2241 від 26.11.2022 року за встановленою наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року формою з недостовірними відомості про непридатність ОСОБА_4 до проходження військової служби з виключенням з військового обліку, завірену відтисками гербової печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 . Код НОМЕР_2 », штампу «ВЛК ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ МІСЬКИЙ ТЕРИТОРІАЛЬНИЙ ЦЕНТР КОМПЛЕКТУВАННЯ ТА СОЦІАЛЬНОЇ ПІДТРИМКИ», печатки «Лікар. МОЗ України. ОСОБА_6 » та підписами голови ВЛК ОСОБА_6 , секретаря ВЛК ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні від надання показів відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення за ч.4 ст.358 КК України доведена наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення доказами, із дослідження та аналізу яких встановлено таке.

Рішенням заступника начальника з персоналу відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » № 448 від 06 лютого 2023 року ОСОБА_9 відмовлено в перетині державного кордону України з тих причин, що у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» він є тимчасово обмежений у праві виїзду з України та не надав на паспортний контроль документів, що підтверджують підставу для виїзду.

Під час проходження прикордонного контролю встановлено ознаки повної підробки поданого ОСОБА_4 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 року, через що інспектором прикордонної служби зроблено заяву на здійснення поглибленої перевірки документа.

Відповідно до висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа від 06 лютого 2023 року надане ОСОБА_4 до прикордонного контролю тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 року не відповідає встановленому зразку, гербові печатки та штампи лікарів нанесені на папір за допомогою струменного принтера, підпис начальника військового комісаріату не відповідає дійсності.

Зазначене слугувало підставою для повідомлення працівником прикордонної служби на службу «102» та виїзду на місце події слідчо-оперативної групи, що підтверджується рапортом старшого інспектора чергового чергової частини ВП № 1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 06 лютого 2023 року.

З протоколу огляду місця події від 06 лютого 2023 року встановлено, що в службовому приміщенні прикордонної служби адміністративного приміщення залізничної станції « ІНФОРМАЦІЯ_4 » виявлено і вилучено, зокрема:

тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке містить підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також завірене печаткою « ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також штампами «Взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

довідку військової-лікарської комісії № 2241 від 26.11.2022 на ім`я ОСОБА_4 , 1990 року народження, яка завірена печатками та штампами «Міністерство оборони України, код НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 », «Лікар ОСОБА_6 » та підписана головою та секретарем ВЛК.

Наданою ІНФОРМАЦІЯ_9 інформацією від 17.02.2023 № 574 та від 07.04.2023 № 1400 стверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває та зазначені вище тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 та довідка військової-лікарської комісії № 2241 від 26.11.2022 указаним МТЦК не видавались.

Відповідно до висновку експерта Волинського НДЕКЦ від 15.02.2023 № СЕ-19/103-23/1418-ДД відбитки гербових печаток та штампів у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідці ВЛК № 2241 нанесені контактним способом з використанням кліше печатки та кліше штампів, а наявні у них підписи виконані рукописним способом з використанням кулькових пишучих приладів пастами чорного та синього кольорів.

Згідно із висновком експерта цієї ж експертної установи від 19.04.2023 № СЕ-19/103-23/4075-ДД відбитки гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_7 у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , довідці ВЛК № 2241 та у наданих ІНФОРМАЦІЯ_3 ряді документах нанесені не одним, а з використанням різних кліше печаток.

Обізнаність ОСОБА_4 про підробку указаних документів та свідоме, умисне їх використання 06.02.2023 під час проходження прикордонного контролю вочевидь доводиться тим, що на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 він не перебуває, а відтак зазначена установа не могла видавати стосовно нього такі документи.

Отже, вищенаведеними доказами у своїй сукупності та взаємозв`язку достатньо і обґрунтовано доводиться винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у використанні завідомо підроблених документів, тобто у вчиненні передбаченого ч.4 ст.358 КК України кримінального правопорушення.

Крім цього, за обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, переслідуючи мету виїзду за межі території України, у невстановлені досудовим слідством час, дату, місці та спосіб вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою та домовився про виготовлення на своє ім`я документів, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України для виїзду за межі України, а саме тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, форма якого встановлена наказом Міністерства оборони України № 610 від 21.11.2017 року, та довідки військово-лікарської комісії, форма якої встановлена наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року. З цією метою, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, як пособник у виготовленні підроблених документів ОСОБА_4 надав невстановленим досудовим розслідуванням особі свої персональні дані для їх подальшого використання при виготовленні підроблених документів. Невстановлена особа, діючи за попередньою змовою, використовуючи персональні дані ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки виготовила на ім`я ОСОБА_4 підроблені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 року та довідку військово-лікарської комісії № 2241 від 26.11.2022 року, у яку внесла недостовірні відомості про непридатність ОСОБА_4 до проходження, які в подальшому надала невстановленим досудовим розслідуванням шляхом ОСОБА_4 .

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України як пособництво, тобто надання засобів вчинення кримінального правопорушення іншими співучасниками, у підробленні офіційного документа, який видається і посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В цій частині обвинувачення суд дійшов такого висновку.

Стаття 91 КПК України визначає, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно із ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відомості за ознаками ч.4 ст.358 КК України в ЄРДР внесені 06 лютого 2023 року на підставі повідомлення працівника прикордонної служби, а за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України 20 лютого 2023 року на підставі рапорту дізнавача СД ВП № 1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 від 20 лютого 2023 року.

Із рапорту дізнавача вбачається, що його зміст є ідентичним змісту обвинувального акту за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, при цьому будь-яких посилань на джерела такої інформації, які б в розумінні ст.84 КПК України могли слугувати доказом у кримінальному провадженні, цей рапорт не містить.

Жодних доказів, які б підтверджували викладені у рапорті дізнавача факти та обставини, сторона обвинувачення суду не надала.

Сам же рапорт дізнавача не є належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні в розумінні норм КПК України.

Усі надані прокурором докази підтверджують лише вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і ці докази наведені вище у підтвердження доведення саме обвинувачення за ч.4 ст.358 КК України.

Заявою від 20 лютого 2023 року ОСОБА_4 надав дозвіл на огляд його мобільного телефону «Redmi Note11». У протоколі огляду речей від 20 лютого 2023 року задокументовано відсутність в телефоні інформації, яка б підтверджувала певну інформацію про походження, надходження підроблених тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 року та довідки військово-лікарської комісії № 2241 від 26.11.2022 року, а також переписку щодо виготовлення цих документів.

Згідно з положеннями ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні за змістом положення також закріплені у ст.17 КПК України.

Зокрема, ч.2 ст.17 КПК України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Доведення вини особи «поза розумним сумнівом» є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у "розумної (розсудливої) людини" не може лишатися "розумного сумніву", що обвинувачений винен.

Тобто, стандарт доведення "поза розумним сумнівом" означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к). Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Необхідність дотримання судом вказаного стандарту також неодноразово була зафіксована в рішеннях Європейського суду з прав людини, наприклад в рішенні від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", в якому ЄСПЛ зазначив, що докази вини особи повинні випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В рішенні "Севтап Везнедароглу проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зазначив, що ніхто не повинен піддаватися покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена поза розумним сумнівом.

Всупереч вищенаведеному, сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводили обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

За обставинами цієї справи судом достовірно і безсумнівно встановлено, що ОСОБА_4 використав підроблені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 року та довідку військово-лікарської комісії № 2241 від 26.11.2022 року, надавши їх працівнику Державної прикордонної служби України в пункті пропуску під час виїзду з України, і його дії в цій частині правильно кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України.

Вказані ж в обвинувальному акті обставини щодо виготовлення цих документів за попередньою змовою групою осіб, у якій обвинувачений діяв як пособник, жодними доказами не доведені.

У який спосіб та ким саме, обвинуваченим чи іншою особою (особами), були виготовлені підроблені документи по справі не встановлено.

Відмова обвинуваченого від надання показань є його правом, гарантованим ст.63 Конституції України, тому жодних обставин не доводить і не підтверджує версії сторони обвинувачення, на яку в силу ст.92 КПК України покладено обов`язок доведення події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За таких обставин та відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 підлягає виправданню за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено наявність в його діях складу цього кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за доведеним і встановленим під час судового розгляду обвинуваченням за ч.4 ст.358 КК України суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 є особою молодого віку, за місцем проживання на його поведінку скарг не надходило, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Крім цього суд враховує, що вироком Яворівського районного суду Львівської області від 07 березня 2023 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України кримінальних правопорушень до 17000 гривень штрафу. За обставинами зазначеного вироку 20 лютого 2023 року ОСОБА_4 намагався перетнути державний кордон на виїзд з України на підставі ідентичних підроблених документів, що й у цій справі.

Тобто, після вчинення кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні та достовірно знаючи про проведення досудового розслідування, через досить незначний проміжок часу обвинувачений повторно вчинив спробу перетину державного кордону в аналогічний спосіб на підставі підроблених ідентичних документів.

Тому, враховуючи вище наведене, у тому числі міру покарання за вироком Яворівського районного суду, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження волі із можливістю застосування ст.75 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на нього передбачених ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Призначення такого покарання, на переконання суду, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання і є достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, накладений слідчим суддею арешт на майно скасувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судово-технічних експертиз згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосований, клопотання про обрання певного виду запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу учасники процесу не заявили, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає передбачені ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 у пред`явленому йому за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України обвинуваченні визнати невинуватим за недоведеністю в його діянні складу злочину і по суду виправданим.

Речові докази:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 року; довідку військово-лікарської комісії № 2241 від 26.11.2022 року; завірену копію Книги обліку печаток та штампів, які є у ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 2 арк.; завірену копію Відомості № 11 на видачу тимчасових посвідчень військовозобов`язаних за листопад 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 3 арк.; завірену копію Книги протоколів засідань Чернівецької позаштатної військово-лікарської комісії по військовозобов`язаним запасу ІНФОРМАЦІЯ_7 на 2 арк.; завірену копію звернення дізнавача сектору дізнання Яворівського РВП ГУНП у Львівській області на 1 арк.; завірені копії довідок військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , які підтверджують непридатність осіб до військової служби, на 6 арк; завірені копії тимчасових посвідчень військовозобов`язаних на 3 арк., які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000027,- залишити у матеріалах цього провадження.

Накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 лютого 2023 року арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 28.11.2022 року та довідку військово-лікарської комісії № 2241 від 26.11.2022 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 6227 (шість тисяч двісті двадцять сім) гривень 92 копійки судових витрат на проведення судових технічних експертиз документів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1