Справа № 367/1249/17
Провадження по справі № 1-кп/367/132/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000381 від 16.02.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - останній раз вироком Ірпінського міського суду Київської області від 10.03.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 маючи не зняту і не погашену судимість, на шлях виправлення не став і 17.01.2017 року, приблизно о 19 год. 00 хв., повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення, через відчинену хвіртку огорожі проник на територію домоволодіння приватного будинку АДРЕСА_2 , який належить потерпілій ОСОБА_6 , де шляхом віджиму металопластикового вікна за допомогою ножиць, проник до приміщення вказаного приватного будинку АДРЕСА_2 , де в спальній кімнаті на першому поверсі, на дерев`яному комоді, в дерев`яній шкатулці виявив золотий ланцюжок вартістю 11572,00 грн., який належав ОСОБА_6 .. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел направлений незаконне заволодіння чужим майном ОСОБА_5 , взяв даний ланцюжок у руки та помістив до кишені куртки, після чого, вилізши з будинку через раніше віджате ним вікно зник з вказаним майном з місця вчинення злочину і розпорядився ним на власний розсуд заподіявши таким чином ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 11572,00 грн..

Вищевказаними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому обвинуваченням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України винним себе не визнав у повному обсязі та надати пояснення по суті обвинувачення відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просила ухвалити виправдувальний вирок, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Не зважаючи на позицію захисту та невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, викладеного у вироку суду, його вина підтверджується наступними дослідженими під час судового слідства доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 17.01.2017 року, ввечері, точну годину не пам`ятає, їй на мобільний телефон зателефонував представник служби охорони «Бест», яка здійснює охорону її будинку АДРЕСА_2 , і повідомив, що в будинку спрацювала сигналізація. Після чого, вона зателефонувала сину, ОСОБА_7 , та поїхала з м. Києва до м. Ірпеня. Коли приїхала, то побачила, що вікно на першому поверсі будинку відчинено. На другому поверсі були відчинені усі шухлядки, а з дерев`яної шкатулки зник золотий браслет з камінням вартістю 11572,00 грн..

Вказані показання потерпілої, являються логічними та послідовними, в судовому засіданні було встановлено, що вони ніколи не були особисто знайомі з обвинуваченим та не перебували з ним в будь-яких відносинах, за таких підстав суд не вбачає підстав для визнання даних показань недостовірними та неправдивими.

На підставі наведеного, суд визнає показання потерпілої достовірними, належними та допустимими, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, зокрема, предмет злочину, яким є браслет, який потерпіла детально описала, місце й дату вчинення злочину, оскільки потерпіла докладно повідомила коли і за яких обставин їй стало відомо про проникнення до її будинку. Дані покази отримані у порядку встановленому КПК України, та не суперечать показанням допитаних свідків та дослідженим письмовим доказам.

Так, допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона працювала касиром експертом в ПТ «Ломбард «УМКВ і ко» за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Ленінградська, 8-А. Взимку 2017 року, точної дати та часу не пам`ятає, вона перебувала на робочому місці, коли до неї підійшли наглядно їй знайомий ОСОБА_9 з обвинуваченим ОСОБА_5 і попросили оцінити браслет з камінням. Вона оцінила, це був браслет із золота 585 проби, каміння вона не оцінювала, бо не має на те права. Не пам`ятає на яку суму оцінила браслет, але вони погодились та здали цю прикрасу. Після чого ОСОБА_9 забрав гроші і він разом із ОСОБА_5 пішли.

Крім показів потерпілої, свідка, в судовому засіданні судом досліджені інші докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, викладеного у даному вироку.

Так, згідно із витягом з кримінального провадження відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення були внесені 16 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до фабули якої 21.01.2016 року в м. Ірпінь Київської області невідома особа, шляхом пошкодження вікна проникла до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала золотий браслет та планшет, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди (ЖЄО 2674). Заявником в даному провадженні була ОСОБА_6 ..

При цьому, суд звертає увагу на те, що в фабулі вищевказаного витягу зазначено дату вчинення кримінального правопорушення - 21.01.2016 року. Разом із тим, аналізуючи досліджені судом докази в сукупності та їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що така дата була зазначена реєстратором помилково, оскільки усі подальші слідчі дії проводились у зв`язку із розслідуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, яке було вчинено 17.01.2017 року.

Так, як вбачається із витягу з кримінального провадження відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення були внесені 26 лютого 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, відповідно до фабули якої: в ході відпрацювання матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000381, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, стало відомо, що свідок ОСОБА_9 17.01.2017 року отримав від ОСОБА_5 золотий ланцюжок, який на своє ім`я продав до ломбарду. Крім того, в ході допиту ОСОБА_9 , останній повідомив, що знав про те, що даний золотий виріб є викраденим та після того як здав даний ланцюжок, отримав за нього грошові кошти в розмірі 1500 грн. (ЖЄО 3402).

Відповідно до Заяви ОСОБА_6 про визнання її потерпілою в кримінальному провадженні від 17.02.2017 року, остання зазначила, що 17.01.2017 року та 30.01.2017 року у м. Ірпінь Київської області невідома особа через вікно проникла до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали золотий браслет 585 проби з діамантами та планшет ASUS чим спричинили матеріальної шкоди.

Також, судом було досліджено протокол огляду місця події від 15.02.2017 року та ілюстративну фототаблицю до нього, відповідно до якого проведеним оглядом було встановлено: безпосереднім об`єктом огляду являється двоповерховий будинок, що розташований по АДРЕСА_2 . Вхід на територію будинку здійснюється через металеві ворота, які на момент огляду були відчинені. При вході на територію подвір`я розташований вищевказаний будинок, вхід до якого здійснюється через дерев`яні двері, які на момент огляду відкриті. Двері знаходяться в справному стані, без пошкоджень. Також, з задньої сторони будинку є пластикові двері, які на момент огляду зачинені та знаходяться в справному стані без пошкоджень. Праворуч від даних дверей є пластикова віконна рама зі склом, на момент її огляду вона зачинена. При візуальному огляді рама має пошкодження, а саме на нижній її частині - є два сліди віджиму, розміром приблизно 2 см кожен, відстань між якими становить близько 2,5 см. Відстань до правої бокової рами приблизно 7 см, відстань до лівої рами приблизно 41 см, а також слід на правій віконній рамі приблизно 2 см на відстані 7,5 см від нижньої віконної рами та 115см від верхньої. Всередині будинку, навпроти вхідних дверей знаходить вищевказана віконна рама, на якій наявні пошкодження у вигляді віджиму. Дана віконна рама оброблялась дактилоскопічним порошком чорного кольору, внаслідок чого на зовнішній стороні металопластикового вікна було виявлено два сліди структури матеріалу. Слід № 1 має довжину близько 2,5 см, ширину близько 1 см. Слід № 2 має довжину близько 3 см та ширину 1,5 см. Дані сліди знаходяться один від одного на відстані близько 1 см. Від нижнього краю вікна до сліду № 2 відстань складає приблизно 38 см. Від сліду № 1 до верхнього краю вікна відстань складає приблизно 105 см. На нижній частині металопластикової рами було виявлено слід структури матеріалу з довжиною приблизно 8 см, шириною близько 1 см. Відстань від правої рами металопластикового вікна до сліду № 3 становить близько 33 см, від лівої - 13,5 см. Дані сліди були вилучені.

Також, судом було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 21.02.2017 року та оптичний диск з відеозаписом даної слідчої дії. Даний слідчий експеримент був проведений слідчим Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 21.02.2017 року в період часу з 14:00 год. до 14:10 год., за участі ОСОБА_5 , та двох понятих, в будинку АДРЕСА_2 . Під час даної слідчої дії ОСОБА_5 розказав про те, яким чином він проник до будинку АДРЕСА_2 та де саме знайшов золотий ланцюжок потерпілої, який викрав та здав у ломбард.

Крім того, судом було досліджено Протоколи пред`явлення речей для впізнання від 17.02.2017 року та від 20.02.2017 року. Як вбачається з протоколу від 17.02.2017 року, свідку ОСОБА_11 , в присутності понятих, було пред`явлено для впізнання 4 золотих браслети з камінням. Так, під час даної слідчої дії, свідок, зазначила, що зможе впізнати браслет за плетінням та камінням, який здав 17.01.2017 року ОСОБА_9 , та впізнала за цими ознаками браслет розташований на фото № 4. Як вбачається з протоколу від 20.02.2017 року, свідку ОСОБА_9 в присутності понятих, було пред`явлено для впізнання 4 золотих браслети з камінням. Так під час даної слідчої дії, свідок, зазначив, що зможе впізнати браслет за плетінням та камінням, який він здав 17.01.2017 року до ломбарду та впізнав за цими ознаками браслет розташований на фото під № 4.

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 17.02.2017 року, дана слідча дія була проведена слідчим Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 в присутності понятих. Так, свідок ОСОБА_11 , під час даної слідчої дії, повідомила, що зможе впізнати особу чоловічої статі, яка 17.01.2017 року здала золотий браслет з камінням. (а.с. 72 т. 1). Після чого, свідку було пред`явлено 4 фото та остання заявила, що впізнає ОСОБА_9 , який здав золотий ланцюжок 17.01.2017 року, за зовнішнім виглядом, рисами обличчя.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2017 року, свідок ОСОБА_9 повідомив, що зможе впізнати громадянина на ім`я ОСОБА_13 , за зачіскою, формою обличчя, розрізом очей, рот, вуха, ніс, з яким він здавав золотий браслет викрадений за адресою: АДРЕСА_2 . Так, свідок ОСОБА_9 заявив, що впізнає чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , з яким він 17.02.2017 року здавав викрадений золотий браслет.

Також, судом було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 20.02.2017 року та оптичний диск з відеозаписом даної слідчої дії. Даний слідчий експеримент був проведений слідчим Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 20.02.2017 року в період часу з 13:25 год. до 13:40 год., за участі свідка ОСОБА_9 , та двох понятих, в будинку АДРЕСА_2 . Під час даної слідчої дії ОСОБА_9 розказав про те, що він 17.01.2017 року, разом із ОСОБА_5 прийшов до вказаного будинку, після чого ОСОБА_5 проник до нього. Так, свідок, під час даної слідчої дії показав яким чином ОСОБА_5 проник до будинку АДРЕСА_2 . Також свідок зазначив, що підійшовши до будинку, ОСОБА_9 залишився чекати ОСОБА_13 на вулиці, а сам ОСОБА_13 відчинив ворота та зайшов на територію будинку. Після того, як ОСОБА_9 побачив, що ОСОБА_13 підійшов до вікна вказаного будинку та діставши ножиці віджав вказане вікно і заліз в середину будинку, ОСОБА_9 відійшов у лісополосу, де перебував приблизно 10 хв.. Приблизно о 19:00 год. до нього підійшов ОСОБА_13 та сказав, що потрібно йти назад до вокзалу. На вокзалі, приблизно о 20:00 год. ОСОБА_13 дістав з кишені золотий ланцюжок з камінням та сказав, щоб вони разом йшли до ломбарду та здали цей ланцюжок. Також ОСОБА_13 попросив його здати цей ланцюжок до ломбарду на свої документи, так як в ОСОБА_13 не було паспорту. Після чого, вони зайшли до ломбарду та ОСОБА_9 здав даний ланцюжок, за який отримав 5000 гривень, які відразу ж віддав ОСОБА_13 та коли вони вийшли на вулицю, ОСОБА_13 дав ОСОБА_9 1500 грн. та вони розійшлися кожен по своїх справах і більше не зустрічались.

Крім того, судом було досліджено протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 20.02.2017р. на досудовому розслідуванні, з таких підстав.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справах «Шачашвілі проти Німеччини" та "Аль-Хаваджа та Тахері проти Сполученого Королівства" зазначив, що у повинна існувати вагома причина неявки свідка з точки зору суду першої інстанції, тобто суд повинен мати вагомі фактичні або правові підстави для незабезпечення явки свідка в суд. Якщо існувала вагома причина неявки свідка в цьому розумінні, звідси слідує, що існувала вагома причина або обґрунтування для визнання судом першої інстанції неперевірених показань відсутнього свідка як доказу. Є низка причин, чому свідок не може з`явитись у суд, такі як неявка у зв`язку зі смертю або страхом (див. справу Al-Khawaja і Tahery, згадану вище, §§ 120-25), неявка через стан здоров`я (див., наприклад, справи Bobes проти Румунії, № 29752/05, §§ 39-40, 9 липня 2013 року; Vronchenko проти Естонії, № 59632/09, § 58, 18 липня 2013 року; та Matytsina, згадані вище, § 163) або недосяжність свідка.

Так, законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту, є Кримінальний процесуальний кодекс України (далі КПК України).

У частині першій статті 23 КПК закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у передбачених кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 84 КПК процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Судом встановлено, що свідок ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.10.2018р. та ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 07.12.2018р. про закриття щодо нього кримінального провадження за №367/2911/17. Вказана обставина є вагомою причиною неявки свідка в судове засідання для його допиту.

За таких обставин, беручи до уваги, що показання і документи є самостійними процесуальними джерелами доказів, суд вважає за можливе дослідити протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 20.02.2017р. відповідповідно до положеннь, передбачених ч. 1 ст. 94 КПК, як наданий стороною обвинувачення документ.

Як вбачається з протоколу допиту свідка від 20.02.2017 року, старший слідчий СВ Ірпінського ВПГУНП в Київській області ОСОБА_10 20.02.2017 року в період часу з 11:10 год. до 12:00 год. провів допит свідка ОСОБА_9 .. Так, по суті поставлених свідку запитань, останній повідомив, що 17.01.2017 року приблизно о 16:00 год. він перебував на залізничному вокзалі в м. Ірпінь Київської області, під час спілкування зі знайомим на ім`я ОСОБА_13 , останній повідомив, що йому з будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 потрібно забрати телевізор, який він хоче здати до ломбарду. Після чого, ОСОБА_9 , не питаючи кому належить будинок та телевізор, разом із ОСОБА_13 пішли до вказаного будинку. Підійшовши до будинку, ОСОБА_9 залишився чекати ОСОБА_13 на вулиці, а сам ОСОБА_13 відчинив ворота та зайшов на територію будинку. Після того, як ОСОБА_9 побачив, що ОСОБА_13 підійшов до вікна вказаного будинку та діставши ножиці віджав вказане вікно і заліз в середину будинку, ОСОБА_9 відійшов у лісополосу, де перебував приблизно 10 хв.. Приблизно о 19:00 год. до нього підійшов ОСОБА_13 та сказав, що потрібно йти назад до вокзалу. Так як, ОСОБА_9 побоювався ОСОБА_13 , то не став задавати йому зайвих питань та дізнаватися чому він проник до будинку через вікно. На вокзалі, приблизно о 20:00 год. ОСОБА_13 дістав з кишені золотий ланцюжок з камінням та сказав, щоб вони разом йшли до ломбарду та здали цей ланцюжок. Також ОСОБА_13 попросив його здати цей ланцюжок до ломбарду на свої документи, так як в ОСОБА_13 не було паспорту. Після чого, вони зайшли до ломбарду та ОСОБА_9 здав даний ланцюжок, за який отримав 5000 гривень, які відразу ж віддав ОСОБА_13 та коли вони вийшли на вулицю, ОСОБА_13 дав ОСОБА_9 1500 грн. та вони розійшлися кожен по своїх справах і більше не зустрічались. Також, ОСОБА_9 зазначив, що він зможе впізнати ланцюжок, який дав йому ОСОБА_13 та показати точне місце, де знаходиться будинок до якого проник ОСОБА_13 , та зможе впізнати самого ОСОБА_13 .

З вищевказаного протоколу допиту ОСОБА_9 у якості свідка вбачається, що останній надавав послідовні та постійні свідчення обставин вчинення ОСОБА_5 , кримінального правопорушення 17.01.2017 року, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як при його допиті слідчим 20.02.2017р. так і під час проведення з ним слідчого експерименту 20.02.2017р.., який був досліджений судом безпосередньо у судовому засіданні.

Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілої, свідка, а також досліджені під час судового розгляду письмові докази та відеоматеріали, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, вчинене повторно, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Також судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 який раніше судимий, на шлях виправлення не став та скоїв новий умисний злочин викладений в даному вироку суду маючи не зняту та не погашену судимість, офіційно не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

При врахуванні обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суд України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

ОСОБА_5 під час судового розгляду даного кримінального провадження свою провину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК Українине не визнав, від давання показань відмовився відповідно до ст. 63 Конститції України.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 впродовж усього періоду розгляду кримінального провадження не дала підстав вважати, що йому дійсно жаль від скоєного ним діяння, зокрема про це й свідчить відсутність спроб з боку обвинуваченого будь-яким чином виправити ситуацію, що склалася (відшкодування шкоди, надання будь-якої допомоги в установленні невідомих обставин справи).

Таким чином, відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Щодо вказаної в обвинувальному акті обтяжуючої обставини - рецидив злочину, слід зазначити наступне.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Водночас, в п. 2-4, 6-9, 13 ч. 1 ч. 2, 4 ст. 67 КК України Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 слово «злочин» замінено словами «кримінальне правопорушення».

Аналіз зазначених норм законодавства України про кримінальну відповідальність у їх системному взаємозв`язку та з нормами міжнародного права дає підстави для висновку, що передбачені в п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжуючі покарання обставини (вчинення злочину повторно та рецидив злочинів) законодавець поширив лише на кримінальні правопорушення, вчинені у формі злочинів. Інакше ж тлумачення призведе до протиправного та свавільного обмеження прав, свобод та інтересів особи.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 14.12.2006 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України. Так, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

З урахуванням вищевикладеного та наведених положень чинного кримінального законодавства вбачається, що обтяжуюча обставина, зазначена в обвинувальному акті - рецидив злочину, судом не встановлена та підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки цим не погіршується становище обвинуваченого.

З врахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, і даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 , необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обрано.

Разом із тим, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22.12.2020 року ОСОБА_5 було вирішено тимчасово залишити в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до закінчення судового розгляду за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, оскільки судовий розгляд даного кримінального провадження завершено, то подальшої потреби в утриманні ОСОБА_5 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» у суду немає.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто період з моменту фактичного затримання обвинуваченого з 22.02.2017 року по день звільнення останнього з-під варти - 07.12.2017 року, та з дня залишення ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятора для розгляду даного кримінального провадження - з 22.12.2020 року по день ухвалення вироку - 07.08.2023 року.

Судом, також, враховуються положення ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.) щодо того, що суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону № 838-VIII від 26.11.2015р.), ОСОБА_5 у строк призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22.02.2017 року до 07.12.2017 року, включно, з 22.12.2020 року до 07.08.2023 року, включно, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Покарання призначене ОСОБА_5 вироком Ірпінського міського суду Київської області від 07.08.2023 року у виді 4 (чотири) років позбавлення волі вважати повністю відбутим.

Речові докази по даному кримінальному провадженню - паперовий конверт в якому наявні 3 сліди тканини, який переданий до камери схову Ірпінського ВП ГУНП в Київській області - знищити.

Вирок суду може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку після його проголошення вручити негайно обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1