Справа № 336/938/23
Провадження № 1-кп/336/524/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кулар, Усть - Янського району Якутії громадянина України, одруженого, який проходить війську службу за мобілізацією, у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді стрільця 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ої стрілецької роти, у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та з угодою про визнання винуватості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 9 від 15.03.2022 солдата ОСОБА_4 було зараховано в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення, а також призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 99 від 01.07.2022 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ої стрілецької роти.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено дію воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 12.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 07.11.2022 № 757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, "обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11,12,14,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України, законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно з вищевказаними положеннями, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Проте, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , 25 жовтня 2022 року, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , без поважних причин, не з`явився вчасно зі звільнення до місця дислокації військової частини, розташованого у АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження командуванню і в органи військового управління не повідомляв та до 02.01.2023 незаконно перебував за межами місця несення військової служби.

Під час досудового розслідування між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 19.01.2023 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди, сторонами погоджена кваліфікація інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, про беззастережне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення і про визначену сторонами узгоджену міру покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України - у виді штрафу розміром 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Підозрюваний та прокурор також розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання вини, передбачені ст. 473 КПК України, а саме обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а для підозрюваного - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1,4 п. 1 ч. 4 статті 474 цього Кодексу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного. У вчиненому щиро покаявся та просив суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі укладення угоди та виключні підстави оскарження вироку суду розуміє.

Прокурор та захисник обвинуваченого також просили суд затвердити дану угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку сторін провадження, роз`яснивши сторонам провадження наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і закону, переконавшись, що укладення сторонами даної угоди є добровільним, суд вважає, що укладену під час досудового розслідування між прокурором та підозрюваним угоду про визнання винуватості слід затвердити з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

Дана угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо змісту угоди про визнання винуватості. Під час підготовчого судового засідання встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним. Обставин, які би перешкоджали затвердженню угоди - не встановлено.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану. Узгоджене покарання обвинуваченому, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільної небезпеки вчиненого, даних про особу обвинуваченого, який не судимий, одружений, має бажання продовження проходження військової служби, та відсутність обставини, що обтяжують покарання, обставини, що пом`якшують його покарання, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - у виді штрафу розміром 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, під час підготовчого судового засідання встановлені законні підстави для затвердження угоди і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 474-476 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості укладену 19 січня 2023 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу у розмірі 17 000,00. (сімнадцять тисяч) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1