Справа № 367/8227/19
Провадження №1-кп/367/228/2023
УХВАЛА

Іменем України

18 травня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпені під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2018 року за № 0000082 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358 КК України, -

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області з Києво-Святошинської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2018 року за № 0000082 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначивши, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання осіб, зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив повернути обвинувальний акт прокурору, вказуючи на незрозумілість та суперечливість викладеного у обвинувальному акті формулювання обвинувачення.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з обвинувального акту складеного слідчим та затвердженого прокурором 03.10.2019 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358 КК України, вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і послідовний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.

Вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що такий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення які містяться в даному обвинувальному акті не містить конкретних обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, які потребують доказування стороною обвинувачення під час судового розгляду. Такі обставини перешкоджають суду виконанню положень ст. 348 КПК України, щодо роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення в судовому засіданні.

Суд звертає увагу, що по всьому тексту обвинувального акта, в тому числі, при зазначенні правової кваліфікації кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , вказуються прізвище та ініціали « ОСОБА_5 ».

Також, суд звертає увагу, що слово сесія у обвинувальному акті, зокрема на 4, 5, 10, 11 сторінках обвинувального акта зустрічається написаним у лапках - «сесія».

Відповідно до § 164 Українського правопису, лапки ставляться в таких позиціях: для виділення в тексті прямої мови, цитат - як у тих випадках, коли цитата становить окрему частину складного речення, так і тоді, коли вона вживається в межах простого речення або однієї з частин складного речення як їхній компонент; для виділення в тексті слів (висловів), що їх наводять як «чужі» або з відтінком іронічного, презирливого і подібного ставлення до чужого висловлювання, а також слів незвичайних, слів, ужитих уперше або, навпаки, застарілих, і т. ін.; якщо в цитованому тексті або в прямій мові, узятих у лапки, є інші цитування, а також власні назви, іронічні вислови та інші слова або вислови, що мають уживатися в лапках, доцільно використовувати лапки різної форми - зовнішні і внутрішні; для виділення певних розрядів власних назв; для виділення в тексті слів або висловів, що їх подають як значення інших слів (висловів).

Таким чином, не є зрозумілим уживання вказаного розділового знаку в обвинувальному акті, а саме написання слова «сесія», що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення.

Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Також, суд враховує правову позицію Об`єднаної палати ККС ВС, викладену у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 161/7092/20. У вказаному рішенні Верховний Суд зазначив, що кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акта, які б обумовлювали його повернення, однак положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України відсилає до ст. 291 КПК України, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування. До таких порушень належать:

- порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акта (неправильність або відсутність в обвинувальному акті такої інформації, як дата і місце його складання та затвердження; формулювання обвинувачення; правова кваліфікація кримінального правопорушення тощо);

- порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта (недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування;

- недолучення розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта тощо).

Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Стаття 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт та у статті 109 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.

Главою 28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

Також, відповідно до п.1 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування.

Згідно із ч.2 ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Однак, долучений до обвинувального акта реєстр матеріалів досудового розслідування не містить реєстраційний номер кримінального провадження, що позбавляє суд можливості встановити належність реєстру матеріалів досудового розслідування до даного кримінального провадження.

Також, не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено посилання на дії інших осіб, зокрема депутатів Коцюбинської селищної ради із переліком прізвищ цих депутатів, які на 12.10.2017 скликали позачергову сесію, чим порушили вимоги ч.ч. 6,7 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на позачерговій сесії Коцюбинської селищної ради від 12.10.2017, в порушення ч.ч. 6, 7, 9 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» проголосували за прийняття рішення про дострокове припинення повноважень Коцюбинського селищного голови та про обрання секретаря Коцюбинської селищної ради Київської області VIII скликання ОСОБА_4 . Також зазначається, що 07.03.2018 проведено «сесію» на якій були присутні 18 депутатів із переліком прізвищ цих депутатів та вказано, що в порушення ст. 79 Закону прийнято рішення «Про дострокове припинення повноважень голови Коцюбинської селищної ради Матюшиної» та прийнято рішення «Про виконання обов`язків голови Коцюбинської селищної ради».

Таким чином, фактично в даному обвинувальному акті викладено обставини вчинення неправомірних дій іншими особами як окремо так і спільно із обвинуваченим, які не є обвинуваченими по даному провадженню, відсутні й відомості про виділення провадження відносно цих осіб в окреме провадження, або інформація про наявність щодо них прийнятого процесуального рішення або судового, що є порушенням також вимог ст.ст. 291, 337 КПК України.

Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права сторін кримінального провадження, порушує основні засади кримінального провадження, зокрема верховенство права, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.

Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2018 року за № 0000082 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358 КК України, - прокурору для усунення зазначених вище недоліків.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 3, 291, 314, 315, 372, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2018 року за № 0000082 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358 КК України, - повернути прокурору для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1