ЗАПОРІЗЬКІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/2750/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1111/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч. 4 ст. 405, ч. 5 ст. 407 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2023 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 5 ст. 407 КК України та засуджено до остаточного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На вказаний вирок обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником - адвокатом ОСОБА_7 подані апеляційні скарга, в яких обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання, а його захисник просить вирок скасувати та провадження закрити.

До призначення справи до апеляційного розгляду було встановлено наявність обставин, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, які унеможливлюють участь суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розгляді цього кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 є сином судді Апеляційного суду Запорізької області (Запорізького апеляційного суду) ОСОБА_8 , який на теперішній час перебуває у відставці.

Крім того, раніше суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже заявлялись самовідводи у цьому кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування при вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Статтею 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві. В ряді рішень ЄСПЛ: Падовані проти Італії від 26.02.1993 р., Фей проти Австрії від 28.02.1993 р., Пуллар проти Сполученого Королівства від 10.06.1996 - на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим - жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, т.б. необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу. При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що заявлені самовідводи підлягають задоволенню, оскільки за вимогами п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України участь судді у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, є недопустимою, так як не сприятиме сприйняттю суду як неупередженого.

Керуючись ст.ст. 75, 80 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Заявлені суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовідводи задовольнити.

Кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2023 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 5 ст. 407 КК України передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 331/2750/23