Справа № 694/241/23 Провадження №1-кп/694/91/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

05.09.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000322 відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта не повна середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, особи з інвалідністю ІІ групи,

за скоєння суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю:

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 27.03.2017 року близько 02.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в бесідці біля приміщення бару «Центральний» який розміщений по вул. Центральна в с. Ризине Звенигородського району Черкаської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав, витягнувши із кишені куртки ОСОБА_8 , належний йому мобільний телефон «Lenovo А6000», вартістю 1620 гривень, з встановленими двома сім картами мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 гривень одної, після чого із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на загальну суму 1670 гривень.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно за вказаних у обвинувальному акті обставин заволодів мобільним телефоном потерпілого. У вчиненому розкаюється.

Також судом в ході розгяду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 були досліджені наступні письмові докази, які підтверджують причетність останнього до вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Так, причетність ОСОБА_5 до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України та мало місце 27.03.2017 року підтверджується зібраними по провадженню письмовими доказами, а саме:

-даними витягу з ЄРДР від 25.05.2017 з якого вбачається, що 27.03.2017 внесено відомості в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;

-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.03.2017 потерпілого ОСОБА_8 в якій він повідомив, що в період з 01:00 год. 27.03.2017 по 04:00 год. 27.03.2017 за невстановлених обставин у нього під час відпочинку в с. Ризине зник мобільний телефон «Lenovo» білого кольору з вмістом сім карток №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

-даними заяви добровільної видачі ОСОБА_10 , з якої вбачається, що о/у СКП Звенигородського ВП ОСОБА_11 добровільно видано мобільний телефон «Lenovo»;

-даними протоколу огляду предметів з фототаблицею від 29.03.2017 з якого вбачається, що слідчим оглянуто мобільного телефон «Lenovo» моделі А6000 білого кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 . В слотах наявні 2 сім-картки оператора Київстар;

-даними висновку звіту товарознавчої експертизи №31/03-17-01 від 31.03.2017 з якого вбачається, що дійсна відновна вартість рухомої речі (мобільного телефона марки «Lenovo А6000» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ), що належить ОСОБА_8 станом на 27.03.2017 року складає: 1620, 00 грн.;

-даними довідки про вартість викраденого майна, виданої ОСОБА_12 , з якої вбачається, що вартість стартового пакета мобільного оператора «Київстар», станом на 27.03.2017, становить 25 гривень;

-даними висновку судово-психіатричного експерта № 199 від 12.05.2017 з якого вбачається, що ОСОБА_5 виявляв і виявляє прояви хронічного психічного захворювання у вигляді помірної розумової відсталості з не різко вираженими емоційно-вольовими розладами нестійкого типу та загальним недорозвитком мови, що на думку комісії позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Згідно з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, яке складене слідчим слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітаном поліції ОСОБА_13 та погоджене прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_14 причетність ОСОБА_15 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння підтверджується доказами, але згідно висновку судово-психіатричного експерта № 199 від 12.05.2017 з якого вбачається, що ОСОБА_5 виявляв і виявляє прояви хронічного психічного захворювання у вигляді помірної розумової відсталості з не різко вираженими емоційно-вольовими розладами нестійкого типу та загальним недорозвитком мови, що на думку комісії позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Суд, заслухавши прокурора, який підтримує клопотання, захисника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, які просили задоволити подане клопотання, та законного представника ОСОБА_5 , який вказав, що сам буде здійснювати лікування сина, а ствердного ставлення як і заперечень з приводу його задоволення не висловив, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази вважає, що є всі підстави застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 94 КК України до такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, вид яких визначається залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Пункт п. 1"е" даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції) Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом...» основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (п. 99 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року, справа «Анатолій Руденко проти України», заява №50264/08)

Згідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у суді встановлено, що дійсно мало місце вчинення суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України; дане суспільно-небезпечне діяння вчинене саме ОСОБА_5 у стані неосудності, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи №199 від 12.05.2017, виявляє клінічні ознаки активного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Судові витрати не підлягають стягненню, оскільки згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», судові витрати покладаються тільки на засуджених.

Отже, покладення судових витрат за проведення експертизи ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

Керуючись ч. 1, 3 ст. 94 КК України, ст.ст. 513, 516КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта не повна середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, особи з інвалідністю ІІ групи задовольнити повністю.

Застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта не повна середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 185 КК України в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Запобіжний захід не застосовувався.

Речові докази, а саме мобільний телефон «Lenovo А6000» повернути ОСОБА_8 , звільнивши останнього від обов`язку за зберігальною розпискою.

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити прокурору та захиснику, законному представнику.

Повний текст ухвали виготовлено 05.09.2023

Суддя ОСОБА_1