печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, в інтересах якої подано скаргу - адвоката: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, які здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

14.04.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, які здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 01.02.2023 за адресою: АДРЕСА_1 - старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 був проведений обшук в порядку ст. 233 КПК України.

Під час обшуку старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 було вилучено майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: 334 000 (триста тридцять чотири тисяч) грн., 19 100 (дев`ятнадцять тисяч сто) доларів США, 22 200 (двадцять дві тисячі двісті) євро, а також мобільний телефон марки «Apple».

28.02.2023 адвокатом ОСОБА_3 на адресу Печерського районного суду м. Києва було направлено адвокатський запит про надання інформації про те, чи звертався слідчий Головного слідчого правління ДБР або прокурор Офісу Генерального прокурора до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а також про те, чи звертався слідчий Головного слідчого правління ДБР або прокурор Офісу Генерального прокурора до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучено під час обшуку від 01.02.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022 року.

07.03.2023 року вих. № 1019123 Печерський районний суд м. Києва направив відповідь на адвокатський запит, де судом було вказано, що надходження до суду клопотань органу досудового розслідування про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022 року відносно ОСОБА_5 , не встановлено.

Представник особи, в інтересах якої подано скаргу - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у скарзі. Зазначив, що мобільний телефон не належить ОСОБА_5 , тому просив суд не вирішувати питання щодо його повернення.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував з приводу заявлених вимог, просив відмовити, зазначивши, що невідкладний обшук був легалізовано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва № 757/4392/23-к від 03.02.2023, якою надано дозвіл на вилучення грошових котів та мобільного телефону.

Вивчивши скаргу, заслухавши позицію представника особи, в інтересах якої подано скаргу, заперечення прокурора слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

01.02.2023 за адресою: АДРЕСА_1 - старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 був проведений обшук в порядку ст. 233 КПК України.

Під час обшуку старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 було вилучено майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: 334 000 (триста тридцять чотири тисяч) грн., 19 100 (дев`ятнадцять тисяч сто) доларів США, 22 200 (двадцять дві тисячі двісті) євро, а також мобільний телефон марки «Apple».

28.02.2023 адвокатом ОСОБА_3 на адресу Печерського районного суду м. Києва було направлено адвокатський запит про надання інформації про те, чи звертався слідчий Головного слідчого правління ДБР або прокурор Офісу Генерального прокурора до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а також про те, чи звертався слідчий Головного слідчого правління ДБР або прокурор Офісу Генерального прокурора до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучено під час обшуку від 01.02.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022 року.

07.03.2023 року вих. № 1019123 Печерський районний суд м. Києва направив відповідь на адвокатський запит, де судом було вказано, що надходження до суду клопотань органу досудового розслідування про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022 року відносно ОСОБА_5 , не встановлено.

Разом з цим, слідчим суддею встановлено, що невідкладний обшук був легалізовано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва № 757/4392/23-к від 03.02.2023, якою надано дозвіл на вилучення грошових котів та мобільного телефону.

При цьому, згідно з матеріалів судової справи та доданих до неї документів встановлено, що походження грошових коштів, які належать ОСОБА_5 підтверджуються договором позики від 22.03.2019, договорами купівлі-продажу земельних ділянок від 06.02.2018, також встановлено, що власник вилученого майнонемає жодного відношення до вказаного кримінального провадження.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Виходячи із цих положень, можна зробити висновок про два види тимчасово вилученого майна: (1) майно, яке відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, і (2) вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

З іншого боку, речі і документи, які вилучаються під час обшуку, в залежності від зазначення їх в ухвалі на обшук, можуть мати різний статус. Це обумовлює різницю в його подальшому процесуальному оформленні у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінність в питанні повернення власнику. Майно, щодо якого ставиться питання про повернення, прямо заначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Отже, таке майно не має правового статусу тимчасово вилученого майна і, на перший погляд, щодо нього не має ставитися питання про арешт.

Разом з тим, у відповідності до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Очевидно, що ухвала, якою надається дозвіл на обшук, таким судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності, не є. Адже відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою: виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Положення ст. 235 КПК України встановлюють вимоги до ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи. В такій ухвалі, серед іншого, мають зазначатися речі, документи або осіб, для виявлення (прим.: а не вилучення) яких проводиться обшук.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз. В свою чергу, тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном можливе внаслідок арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт може застосовуватися до майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Отже, норми КПК України передбачають єдиний вид судового рішення, спрямованого на обмеження права власності особи під час досудового розслідування, - ухвалу про арешт майна (ч. 5 ст. 173 КПК України).

Так, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. За таких обставин судовий контроль під час розгляду клопотання про дозвіл на проведення обшуку не може одночасно поширюватися і на вирішення питання про обмеження права власності особи, у якої цей обшук буде проведений. Адже предметом судового контролю в першому випадку є легітимність, необхідність і пропорційність втручання у право особи на приватність (в першу чергу, недоторканність житла чи іншого володіння особи), в той час як обмеження права власності потребує окремого судового вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися на умовах, передбачених законом, має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. До цього слід додати правовий вакуум, в якому опиняється власник майна, вилученого під час обшуку, якщо дозвіл на відшукання відповідних речей і документів прямо наданий слідчим суддею в ухвалі. Адже КПК України містить лише три процесуальні механізми, за допомогою яких володілець може ставити перед слідчим суддею питання про обґрунтованість обмеження права власності: 1)заперечення арешту майна при розгляді відповідного клопотання і обґрунтування своєї позиції в судовому засіданні; 2)звернення з клопотанням про скасування арешту майна з доведенням того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано; 3)оскарження бездіяльності щодо повернення тимчасово вилученого майна. Отже, якщо прийняти нормативно запропоновану концепцію, що речі, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном, і для подальшого утримання їх органом досудового розслідування не потрібне застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, власник цих речей залишається без належної правової процедури для захисту свого права власності в межах кримінального провадження. Очевидно, це суперечить завданням кримінального провадження. Крім того, досудове розслідування є динамічним процесом, в рамках якого актуальність та необхідність перебування вилученого на законних підставах майна може змінюватись. Враховуючи викладене, на вилучене під час обшуку майно, дозвіл на відшукання якого прямо наданий слідчим суддею, необхідно поширювати режим тимчасово вилученого майна з відповідними наслідками - накладення арешту або повернення особі, у якій воно було вилучене.

Повертаючись до обставин цієї справи. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду надано дозвіл на обшук з метою, в тому числі, вилучення майна. В світлі конкретних обставин цієї справи, вирішуючи питання про повернення майна слідчому судді належить визначити чи наявні в органу досудового розслідування підстави для подальшого утримання цього майна не лише з огляду на наявність правової підстави - ухвали слідчого судді (адже вона формально наявна), а виходячи з відношення вилученого майна до кримінального провадження.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, можна дійти висновку, що вилучене майно утримується вже понад трьох місяців. Органом досудового розслідування не наведено доказів, які б свідчили, що таке майно має хоч якесь відношення до розслідуваного кримінального провадження, не проведено жодної дії, спрямованої на дослідження вилученого майна з метою доведення причетності такого майна до кримінального провадження. Вказане свідчить про те, що вилучення та утримування такого майна немає жодного значення для розслідування кримінального провадження, в межах якого проводився обшук та його вилучення.

При дослідженні судом відеозапису носія інформації - miсro SD карти об`ємом пам`яті 32 GB, виробника «Kingston», встановлено, що грошові кошти, які просить повернути представник власника майна належать саме ОСОБА_5 , яка не має жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні.

У відповідності до КПК України обмеження прав власника щодо належного йому майна можуть мати місце у зв`язку з тим, що відповідні речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження. Відповідні обмеження мають бути розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні станом на час надання дозволу на проведення обшуку потреби досудового розслідування, можливо, виправдовували саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Водночас, зважаючи на непідтвердження подальшої необхідності утримання вилученого під час обшуку майна, скарга представника власника майна є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, які здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022, повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно, а саме: 334 000 (триста тридцять чотири тисячі) грн., 19 100 (дев`ятнадцять тисяч сто) доларів США, 22 200 (двадцять дві тисячі двісті) євро.

За вказаних обставин скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, які здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, які здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000370 від 09.06.2022, повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно, а саме: 334 000 (триста тридцять чотири тисячі) грн., 19 100 (дев`ятнадцять тисяч сто) доларів США, 22 200 (двадцять дві тисячі двісті) євро.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1