Справа № 639/1077/23
Провадження № 1-кп/639/301/23
У Х В А Л А

щодо дії запобіжного заходу

17 липня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000626 від 22.08.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-1, ч.1 ст. 436-2 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження № 0000626 від 22.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 436-1, ч.1 ст. 436-2 КК України.

Прокурором було подано письмове клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яке підтримано ним під час судового засідання. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що строк дії ухвали суду, якою було продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло з 23:00 до 06:00 наступного дня відносно ОСОБА_4 , закінчився 08.07.2023; наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Сторона захисту заперечувала проти обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись недоведеність ризиків, на які вказував прокурор в обґрунтування клопотання; на те, що обвинувачений працевлаштований; від органу досудового розслідування та суду не ухилявся; покладенні на нього судом обов`язки не порушував. При цьому ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю у м. Зміїв, але має місце реєстрації та працює у м. Харкові, а тому трапляються випадки, коли йому зручніше ночувати саме в м. Харкові, проте через обраний запобіжний захід він позбавлений можливості це робити. Крім того сторона захисту звертала увагу на тривалість відповідного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який до обвинуваченого було застосовано починаючи з 09.09.2022.

Вирішуючи вказане питання, суд виходить з такого.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.09.2022 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту , який в подальшому продовжувався ухвалами слідчих суддів та судом, востаннє ухвалою суду від 08.05.2023 - до 08.07.2023.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Надаючи оцінку наявності підстав обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд виходить з такого.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Саме на наявність вказаних ризиків посилався прокурор в обґрунтування свого клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим, а саме на наявність ризику переховування обвинуваченого від суду та впливу на експерта.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

По даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, а також у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-1 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Прокурором не надано доказів на підтвердження того, що підозрюваний має наміри або реалізовував спроби будь-яким чином вплинути на експерта. При цьому експертизи, які були призначенні в ході досудового розслідування, вже проведені, клопотань про залучення експертів в ході судового розгляду сторонами кримінального провадження не заявлялось.

Отже, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення, в порушення вимог п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України, не доведено належними, допустимими та достатніми доказами існування такого ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, як ризик незаконного впливу обвинуваченим на експерта у цьому кримінальному провадженні, вказаний ризик ґрунтується виключно на припущеннях прокурора.

Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду, то Європейський суд з прав людини вказує, що цей ризик не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; його треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 неодружений; проте, він раніше не судимий; офіційно працевлаштований слюсарем з ремонту рухомого складу 4 розряду цеху технічного обслуговування та ремонту рухомого складу КП «Тролейбусне депо №2»; має на утриманні непрацездатну матір - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; має місце реєстрації та постійне місце проживання.

На переконання суду, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватості, на теперішній час хоча і існує такий ризик як переховування обвинуваченого від суду, проте він не має виключного ступеню реалізації, адже не встановлено, що обвинувачений вже переховувався від органу досудового розслідування або суду.

В судовому засіданні прокурор підтвердив, що протягом досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, дані про повідомлення обвинуваченому нової підозри відсутні.

З огляду на викладене, на переконання суду, прокурором не доведено, що встановлений ризик, має такий ступінь, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт, буде недостатнім для його запобігання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України)

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Отже, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи сторони захисту про можливість запобігання встановленому ризику шляхом застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого, ніж той що просив прокурор, а саме - особистого зобов`язання, а тому в задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

Порушення або невиконання обвинуваченим відповідних процесуальних обов`язків, відповідно до ст. 200 КПК України, може бути підставою для звернення прокурора до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, та покласти на нього строком на два місяці такі обов`язки:

-не відлучатися за межі Харківської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1