ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1761/23 Справа № 229/1636/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегії суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 08 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000774 від 30.07.2022 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця військової служби за контрактом, посада - старший навідник гранатометного відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 08 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 ухвалено зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення з 30 липня 2022 року по 08 березня 2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирішено питання щодо строку відбуття покарання та запобіжного заходу.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 липня 2022 року, тобто в умовах воєнного стану, солдат ОСОБА_7 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , прибули до тилового пункту управління 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби та виконання обов`язків щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у тому числі у безпосередньому зіткненні з противником.

30 липня 2022 року о 08 годині солдат ОСОБА_7 , який знаходився на території тилового пункту управління 1 механізованою батальйону військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 отримав від начальника штабу - першого заступника командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , капітана ОСОБА_8 бойове розпорядження щодо висунення в складі зведеного загону для виконання бойового завдання на глибину взводних пунктів в районі оборони 1 механізованого батальйону, які знаходяться поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 .

Коли солдат ОСОБА_7 отримав зазначений усний наказ прямого начальника, він злякався виконувати покладені на нього обов`язки військової служби та у нього виник умисел, спрямований на порушення статутних взаємовідносин та порядку підпорядкованості, з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходив її на посаді старшого навідника 2 гранатометного відділення протитанкового взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , порушив вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 17 Закону України «Про оборону України».

Солдат ОСОБА_7 в умовах воєнного стану, став діяти умисно з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником.

Так, він 30 липня 2022 року о 08 годині, перебував на територі тилового пункту управління 1 механізованого батальйону військової частині НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , де отримав від начальника штабу - першого заступника командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 бойове розпорядження щодо висунення в складі зведеного загону для виконання бойового завдання на глибину взводних пунктів в район оборони 1 механізованого батальйону, які знаходяться поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 . Після цього солдат ОСОБА_7 відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 не оспорюючи висновків суду про доведеність вини свого підзахисного обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, просить пом`якшити призначене ОСОБА_7 вироком покарання, звільнівши від відбування покарання з випробуванням, врахувавши вік ОСОБА_7 , якому 24 роки, що свою кар`єру військовослужбовця він обрав в ранньому віці самостійно шляхом укладення та в подальшому переукладення контракту. Він є учасником бойових дій, якого було поранено при виконанні обов`язку по захисту Батьківщини. Війну він зустрів в одній із найгарячіших на той момент точок зіткнення із супротивником Мар?їнці. Зі слів допитаного в судовому засіданні свідка Героя України ОСОБА_8 , його підзахисний дуже гарно проявив себе у боях із супротивником. Війна позбавила ОСОБА_7 його домівки, що знаходилась у м. Маріуполі, а його батьки стали вимушеними переселенцями. Звертає увагу, що його підзахисний має велике бажання продовжити службу та застосувати всі свої професійні та бойові навички для захисту України, про що неодноразово наголошував в суді першої інстанції. Вважає, що всі ці обставини не були враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор під час судового розгляду заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , просив його апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, але від нього клопотань про апеляційний розгляд за його участі або про відкладення такого розгляду не надходило, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд за його відсутності, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 402 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про наявність достатніх підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 та застосування до нього положень ст. 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У даному кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання обвинуваченому призначено з порушеннями визначених законом загальних засад.

Що стосується вимог апеляційної скарги захисника про те, що вирок потрібно змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, оскільки призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, то апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання судом першої інстанції належним чином було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, той факт, що він є здоровим, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем служби характеризується задовільно, раніше не судимий, є учасником бойових дій, його ставлення до скоєнного злочину. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлені. З урахуванням всіх цих обставин, ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, суд призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідне і достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, визнавши винуватим обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначивши йому покарання в межах санкції статті у виді 5 років позбавлення волі, фактично врахував особу обвинуваченого, в тому числі відомості про вік обвинуваченого ОСОБА_7 , який самостійно шляхом укладення та в подальшому переукладення контракту пішов до лав Збройних Сил України; що він є учасником бойових дій, його було поранено при виконанні обов`язку по захисту Батьківщини, про наявність батьків переселенців; характеристику його особи з боку його безпосереднього начальника свідка Героя України ОСОБА_8 , оскільки такі дані були відомі під час розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що саме такий вид покарання і саме на такий строк буде достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим і при цьому не вбачає законних та обґрунтованих підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, як про це просить апелянт.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 08 березня 2023 року, яким визнано винним та призначено покарання за ч. 4 ст. 402 КК України ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3