Провадження №11-сс/801/349/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем: ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_9 , погодженого з прокурором відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 , про застосування відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя задовольнив його.

Вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, належним чином не вмотивованою та необґрунтованою, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить її скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Свої вимоги мотивує тим, що повідомлення про підозру за ч.5 ст. 407 КК України не достатньо обґрунтоване та не підкріплене належними доказами, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не доведені, ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, він уродженець м. Могилів-Подільського та постійно там мешкає, являється учасником бойових дій. Крім того, звертає увагу на те, що слідчий суддя зазначив, що злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України є особливо тяжким, хоча відповідно до ст. 12 КК України він відноситься до категорії тяжких злочинів.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, наполягаючи на залишенні судового рішення без зміни, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання дійшов правильного висновку про необхідність задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України - самовільному залишенні військової частини, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин в умовах воєнного стану.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні цього кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: матеріалами проведення службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 ДПС України, затвердженого 17.03.2023; протоколами допитів свідків; відповідями на запити тощо.

Також, слідчий суддя вірно зазначив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України - переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий суддя у відповідності до ст. 178 КПК України врахував, що ОСОБА_7 є діючим військовослужбовцем ДПС України, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Слідчий суддя помилково зазначив, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , відноситься до особливо тяжких злочинів, хоча відповідно до ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків, з огляду на вимоги ч.8 ст. 176 КПК України, якою передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності у ОСОБА_7 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків не свідчать про необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниця) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів - до 11 серпня 2023 року, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4