Справа № 643/5501/23
Провадження № 1-кс/643/790/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001570 від 12.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

22.06.2023 до Московського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001570 від 12.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, у якому заявник просить: скасувати арешт з транспортного засобу автомобіля Renault, модель Master, 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання заявник вказує, на те, що 14.06.2023 ухвалою Московського районного суду м. Харкова накладено арешт на вказаний автомобіль. На теперішній час необхідність у подальшому застосуванні цього заходу відпала, оскільки транспортний засіб не перебуває у власності осіб, щодо яких здійснюється кримінальне провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову в даному кримінальному провадженні, відповідно до ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача. Будь-якої іншої процесуальної зацікавленості це майно для органів досудового розслідування наразі не представляє.

У судове засідання заявник не з`явився, до його початку подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, клопотання підтримав, просив скасувати арешт майна, з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор у судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву в якій просив проводити судовий розгляд клопотання без його участі.

Слідчий Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0001570 від 12.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі та надав матеріали цього кримінального провадження для огляду їх судом у судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та надані докази, матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР за №0001570 від 12.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, стала заява адвоката ОСОБА_4 , і інтересах ОСОБА_3 .

В матеріалах кримінального провадження наявна заява ОСОБА_4 від 11.05.2023, в якій останній повідомляв начальника Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області про те, що 24.02.2022 біля ТРЦ «Континент» по вул. Леся Сердюка у м. Харкові невідомими особами було угнано транспортні засоби марки Renault, рік випуску 2018, модель Master (вантажний спеціалізований фургон), номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 та марки Renault, рік випуску 2018, модель Master (вантажний спеціалізований фургон маловантажний-в), номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.06.2023 клопотання прокурора про арешт майна задоволено та з метою збереження речових доказів, накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на належний ОСОБА_3 автомобіль Renault, модель Master, 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , ключі та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_5 .

Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобілю Renault, модель Master, 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Згідно зі ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У справі, що розглядається, встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, триває, однак, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, відсутність на даний момент підстав та подальшої необхідності для продовження арешту автомобілю Renault, модель Master, 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , слідчий суддя приходить до висновку, що потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала.

Слідчий суддя вважає, що втручання державного органу у право на мирне володіння майном повністю порушує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить «особистий і надмірний тягар для особи».

Наявність арешту позбавляє заявника права мирного володіння та користування належним йому майном, а саме автомобілем, що є порушенням конституційних прав.

Аналогічна позиція викладена ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A № 85, C. 16: «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31.10.1995 року у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A № 330-B, суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справах «Маестрі проти Італії» [ВП] (Maestri v. Italy [ВП]), заява № 39748/98, п. 47, ECHR 2004-І; «Ассанідзе проти Грузії» [ВПl] (Assanidze v. Georgia [ВП]), заява № 71503/01, п. 198, ECHR 2004-ІІ; «Ілашку та інші проти Молдови та росії» [ВП], заява № 48787/99, п. 487, ECHR 2004-VII).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що на теперішній час підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту транспортного засобу Renault, модель Master, 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 - відсутні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання представника власника майна ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001570 від 12.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, обґрунтоване і підлягає задоволенню.

Згідно до вимог п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а ухвала слідчого судді про скасування арешту майна (чи відмову у його скасуванні), постановлена за правилами ст.174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №569/17036/18 (провадження №51-598кмо19), від 10 травня 2019 року у справі №760/27555/18 (провадження №51-2210ск19), та у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №180/1462/17 (провадження №51-8790км18).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29,98, 131-132,167,170-174,309,369-372,376КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001570 від 12.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.06.2023 - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.06.2023 на автомобіль Renault, модель Master, 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , ключі та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_5 .

Зазначене майно повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є власником вказаного автомобілю або його представнику адвокату ОСОБА_4 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 01.03.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1