Справа 761/9630/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2198/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 березня 2023 року включно та визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 107 360 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що обраний обвинуваченим запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особам обвинувачених та тяжкості діянь поставлених їм у вину та позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду. Ризики, визначені ухвалою про застосування запобіжного заходу, на даний час не припинили свого існування.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 указано на необґрунтованість та незаконність оскаржуваної ухвали. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що стороною обвинувачення не доведено жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, апелянт указав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду відсутній у обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки останній має постійне місце проживання та сталі соціальні зв`язки, а також останній позбавлений можливості виїзду за кордон з урахуванням введеного в країні воєнного стану та відсутністю у останнього закордонного паспорта. Щодо ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, захистом зазначено про те, що стороною обвинувачення не надано доказів можливості вчинення таких дій з боку обвинуваченого ОСОБА_6 . З огляду на те, що кримінальне процесуальне законодавство України покладає обов`язок доведення ризиків непроцесуальної поведінки обвинуваченого та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу на сторону обвинувачення, захисник вважав, що стороною обвинувачення даних вимог закону не дотримано, та з урахуванням наведених обставин є підстави для скасування оскаржуваної ухвали. Просив ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 скасувати та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Прокурор та захисник до суду не з`явились, будь - яких заяв про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних причин неявки від них до суду не надходило. Заяв від ОСОБА_6 про його бажання брати участь у справі також не надходило. Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається із апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 26.01.2023, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою був визначений до 25.03.2023 включно. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника обвинуваченого в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого, яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року, а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2023 рокущодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4