УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року

м. Київ

справа № 405/641/23

провадження № 51-3641ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2023 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 28 березня 2023 року,

встановив:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2023 року, постановленою в порядку статей 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 березня 2023 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2023 року залишено без зміни.

Засуджений, не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

В рішенні Конституційного Суду України від 12 червня 2012 року № 13-рп/2012 зазначено, що встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.

Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду, також виступає КПК.

За правилами ч. 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту оскаржених судових рішень убачається, що вони стосуються питання, пов`язаного із виконанням вироку і ухвалені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК. Згідно зі ст. 539 цього Кодексу за наслідками розгляду клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Така позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к). Так, у цій постанові вказується, що за змістом п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 424, ч. 6 ст. 539 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.

Таким чином, виходячи з положень статей 424, 539 КПК та п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України оспорювані рішення не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

У зв`язку з цим, доводи ОСОБА_4 , що стосуються істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судами обох інстанцій, Суд не бере до уваги, оскільки вони не можуть бути предметом касаційного розгляду в цьому провадженні відповідно до положень ст. 424 КПК.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржені судові рішення не можуть бути переглянуті в порядку касаційної процедури, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2023 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 28 березня

2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3