Провадження №: 1-кс/755/2815/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2023 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Головного управління Служби безпеки України в АР Крим ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 25.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суд м. Києва надійшло клопотання слідчого Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 25.04.2023 року, про арешт майна.

Клопотання погоджене з прокурором прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_3 .

Як зазначено в клопотанні, що під час окупації рф частини території України, а саме АР Крим, громадянин України ОСОБА_5 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів окупації АР Крим з боку рф та незаконності співпраці з окупаційними органами, з власної ініціативи, добровільно вирішив особисто взяти участь в утворенні та функціонуванні на території АР Крим системи незаконних органів окупаційної судової влади, та працевлаштувався до незаконно створеного окупаційною владою рф судового органу на посаду «судді» т.зв. « Київського районного суду м. Сімферополя», де здійснює «правосуддя» від імені та в інтересах країни-окупанта, зокрема, виносячи т.зв. «рішення» іменем рф, тобто активно здійснює свою протиправну діяльність на шкоду інтересам України.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел на зайняття посади в незаконних судових органах на тимчасово окупованій території півострова Крим, громадянин України ОСОБА_5 , у невстановлених досудовим розслідуванням час та обставинах, проте не раніше 31.03.2023, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, добровільно зайняв посаду в незаконно створеному окупаційному судового органу на посаду «судді» т.зв. « Київського районного суду м. Сімферополя».

Так, 31.03.2023 на підставі указу президента рф № 226 «О назначении судей федеральных судов и о представителях Президента Российской Федерации в квалификационных коллегиях судей субъектов Российской Федерации», ОСОБА_5 призначений на посаду «судді» т.зв. « Київського районного суду м. Сімферополя».

У подальшому, призначений на посаду «судді» так званого «Київського районного суду м. Сімферополя» ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні зазначеного незаконного судового органу, що розташований за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Воровського, буд. 16, приступив до виконання своїх безпосередніх обов`язків щодо здійснення т.зв. «правосуддя» від імені держави-агресора та в її інтересах, чим грубо й систематично порушив вимоги українського та міжнародного гуманітарного права, постановляючи судові рішення від імені російської федерації.

Враховуючи зазначенні обставини, 22.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає конфіскацію майна, як виду покарання.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів даного реєстру громадянин ОСОБА_5 на праві приватно власності належить транспортний засіб- легковий автомобіль; VIN: НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 ; номер державної реєстрації: АК 0933 ВР, марка та модель ЗАЗ 110307 ЗНГ, тип кузова Комбі-В; 2004 року випуску; об`єм двигуна 1197, повна маса 1190кг, маса без навантаження 790кг.

На думку органу досудового розслідування, накладення арешту на майно надасть змогу зберегти майно, унеможливить його подальше приховання, відчуження, та забезпечити конфіскацію майна як виду покарання.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна не повідомлявся про розгляд указаного клопотання, оскільки достатні підстави вважати, що він перебуває на тимчасово окупованій території України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, прийшов до наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст .9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення, та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 5 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вказане майно, шляхом заборони розпорядження та користування вказаним майном.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , із забороною відчуження, користування та розпорядження, а саме: легковий автомобіль; VIN: НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 ; номер державної реєстрації: АК 0933 ВР, марка та модель ЗАЗ 110307 ЗНГ, тип кузова Комбі-В; 2004 року випуску; об`єм двигуна 1197, повна маса 1190кг, маса без навантаження 790кг.

Заборонивши державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київський міським, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного транспортного засобу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя: