Провадження № 1-кп/752/2035/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Старокостянтинів Хмельницької області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, військовослужбовця - начальника служби забезпечення засобами технічного захисту інформації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 425 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений лейтенант ОСОБА_6 , обіймаючи посаду начальника служби забезпечення засобами технічного захисту інформації військової частини НОМЕР_1 НГУ, будучи військовою службовою особою, являючись матеріально-відповідальною особою, недбало виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, достовірно знаючи, що інша матеріально- відповідальна особа за вказане майно - начальник складу ТЗІ, згідно з розпорядженням був відряджений до іншого місця несення служби та, діючи у порушення ст. 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 30, 35 Положення про технічне забезпечення зв`язку в Національній гвардії України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1384, безпосередню участь як матеріально-відповідальна особа при видачі майна зі складу ТЗІ не забезпечив, не здійснив документальну видачу, або іншим чином видачу майна зі складу ТЗІ, який би унеможливлював його викрадення, а також безпосередній документальний прийом, перевірку технічного стану та комплектність евакуйованого майна та не забезпечив в подальшому його схоронності у місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_3 і.

В подальшому, ОСОБА_6 на виконання розпорядження №27/13-1571 від 23.03.2022 та наказу в.о. командира військової частини НОМЕР_1 НГУ, забезпечував транспортування евакуйованого майна служби ТЗІ до військової частини НОМЕР_2 , де 26.03.2022 при складанні акту прийому-передачі та огляду майна уповноваженими особами військової частини НОМЕР_2 було виявлено нестачу майна ТЗІ військової частини НОМЕР_1 НГУ, а саме: ноутбуків "Getas s410" із серійними номерами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , та ноутбуку "Getas S410G2" із серійним номером Е025149, загальною вартістю 388 700 гривень 10 копійок.

Таким чином, у період з 27.02.2022 року по 26.03.2022 року, внаслідок недбалого ставлення військової службової особи ОСОБА_6 до служби, в умовах воєнного стану, останній допустив втрату майна служби ТЗІ, під час його евакуації та зберігання у місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 НГУ, за адресою: АДРЕСА_3 і, чим заподіяв державі в особі військової частини НОМЕР_1 НГУ матеріальну шкоду на суму 388 700 гривень 10 копійок, що відповідно до пункту 2 примітки до ст. 425 КК України є істотною шкодою.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 425 ч. 4 КК України як недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинило істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану.

11.09.2023 року між ОСОБА_6 та прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_6 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 425 ч. 4 КК України, сприяв розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення кримінального правопорушення.

Сторони угоди узгодили покарання із застосуванням ст. 69 КК України - 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення, та обвинувачений, якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, дав згоду на його призначення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 425 ч. 4 КК України віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів, а тому відповідно до ст. 469 ч. 4 п. 1 КПК України угода не суперечить закону.

Беручи до уваги вищевикладене, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , яка просила затвердити угоду про визнання винуватості, думки представника потерпілого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які також просили затвердити угоду, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам ст. ст. 469 ч. 4, 472 КПК України, з`ясувавши, що обвинувачений ОСОБА_6 розуміє викладені у ст. 474 ч. 4 КПК України обставини, та з`ясувавши, що останній правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, з урахуванням також особи обвинуваченого, який не одружений, військовослужбовець, характеризується позитивно, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував завдані збитки, суд надходить до висновку про необхідність постановлення у даному кримінальному провадженні вироку відносно ОСОБА_6 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 425 ч. 4 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Керуючись ст. ст. 314 ч. 3 п. 1, 368, 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 11.09.2023 року між ОСОБА_6 та прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 425 ч. 4 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, обвинуваченим - виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

На підставі ст. 376 ч. 3 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Відповідно до ст. 376 ч. 6 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право отримання в суді копії вироку, вручити його обвинуваченому - негайно.

Суддя ОСОБА_1