Справа № 202/5598/22
Провадження № 1-кп/202/159/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семаківці Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира бойової машини-командира гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , головний сержант, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено до 23 серпня 2022 року.

Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 2 п. 18, ч. 3 п. 42, ч. 4 п. 81 «Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 громадянин ОСОБА_5 , 16.06.2021 прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 уклавши контракт зі Збройними Силами України.

На підставі зазначених розпорядчих документів підрозділи Збройних Сил України та інших військових формувань постійно виконують завдання на території Донецької і Луганської областей.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 99 від 15.04.2022 головного сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира бойової машини-командира гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Разом із головним сержантом ОСОБА_5 у військовій частині НОМЕР_1 проходить військову службу старший лейтенант ОСОБА_6 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №203 від 18.07.2019 лейтенант ОСОБА_6 призначений на посаду заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №162 від 14.06.2022 на час лікування старшого лейтенанта ОСОБА_7 , обов`язки командира гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 покласти на старшого лейтенанта ОСОБА_6 .

З початком червня 2022 року для забезпечення виконання завдань за призначенням підрозділи військової частини НОМЕР_1 передислоковані на територію Донецької області та підрозділ гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 розташувався у АДРЕСА_2 .

У складі зазначеного підрозділу проходили службу тимчасово виконуючий обов`язки командира гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 та командир бойової машини-командир гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 головний сержант ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що старший лейтенант за своїми військовим званням є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Таким чином, тимчасово виконуючий обов`язки командира гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 по відношенню до військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_5 , був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній підлеглим старшого лейтенанта ОСОБА_6 .

Більше того, старший лейтенант ОСОБА_6 , будучи начальником, у відповідності до вимог ст.ст. 12, 16, 58, 59, 110, 111 Статуту і функціональних обов`язків, є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою, серед іншого, за бойову готовність довіреного йому підрозділу, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, за додержання принципів соціальної справедливості, а також зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, доповідати своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з ним і стосується виконання ним службових обов`язків, встановлювати у підрозділі такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальнику), здійснювати заходи щодо безпеки особового складу підрозділу та інших осіб під час роботи з озброєнням, несення вартової і внутрішньої служби, виконання інших обов`язків, своєчасно доповідати про захворювання, скарги й прохання підлеглих, заохочення і провини.

Крім того, відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання, від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів та зброї допускається, якщо інші заходи виявилися неефективними або якщо через обставини застосування інших заходів є неможливим.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, головний сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 125, 126 Статуту, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний, серед іншого, свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, бути дисциплінованим, зразком високої культури, скромності й витримки, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців, не вживати під час проходження військової служби наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Проте головний сержант ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем, всупереч зазначених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи прямим умислом, вчинив заподіяння побоїв щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, в умовах воєнного стану та погроза вбивством начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Близько 18 год. 35 хв. 09 липня 2022 року головний сержант ОСОБА_5 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в місці тимчасової дислокації підрозділу взводу гурсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи невдоволеним усним зауважень прямого начальника тимчасово виконуючого обов`язки командира 3 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо порушення ним правил та уставу військової дисципліни та зловживання ним спиртними напоями, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень та побоїв начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, задля демонстрації своєї переваги над начальником та підняття власного авторитету серед особового складу підрозділу, він ( ОСОБА_5 ) перебуваючи на відстані близько одного метру від старшого лейтенанта ОСОБА_8 з метою нанесення йому тілесних ушкоджень та побоїв останньому, наніс кулаком правої руки не менш 4-х ударів по голові та не менше 4-х ударів кулаком руки по тулубу старшому лейтенанту ОСОБА_6 , чим спричинив останньому побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Далі, головний сержант ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний намір, здійснив в бік старшого лейтенанта ОСОБА_6 декілька махових ударів руками, від яких останній, відступаючи назад, з міркувань власної безпеки, відвернувся від ударів головного сержанта ОСОБА_5 , після чого завдяки втручання інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 протиправну поведінку головного сержанта ОСОБА_5 було припинено.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України заподіяння побоїв щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, в умовах воєнного стану.

Крім того, близько о 18 год. 45 хв. 09 липня 2022 року головний сержант ОСОБА_5 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи в місці тимчасової дислокації підрозділу взводу гурсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 20, 21, 22, 22-1, 28-33, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи невдоволеним правомірною службовою діяльністю прямого начальника тимчасово виконуючого обов`язки командира 3 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо припинення його протиправних дій стосовно нього, діючи з прямим умислом, з метою погрози вбивством начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, задля демонстрації своєї переваги над начальником та підняття власного авторитету серед особового складу підрозділу, він ( ОСОБА_5 ) з метою досягнення злочинного результату - покарати начальника старшого лейтенанта ОСОБА_6 за припинення його протиправних дій стосовно нього, пішов до свого місця відпочинку, яке розташовувалось поряд з місцем події, а саме в лісопосадці, що прилягає до місця події, де без будь-яких вагань, взяв ввірений йому для службового користування автомат АКС-74 № НОМЕР_2 , 1988 р.в., та набої до нього, які були при ньому, поставивши запобіжник у режим одиночної стрільби, дославши патрон до патронника, здійснив менше 3-х пострілів в бік ніг старшого лейтенанта ОСОБА_6 , з відстані близько 2 метрів, а потім погрожуючи вбивством ОСОБА_6 та іншим військовослужбовцям, які були поряд, продовжив хаотичну стрільбу з ввіреної йому зброї автомату АКС-74 № НОМЕР_2 по транспортному засобу марки Volkswagen T5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував на місці події.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 4 ст. 405 погроза вбивством начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що 18 год. 35 хв. 09 липня 2022 року він перебував в стані алкогольного сп`яніння в місці тимчасової дислокації підрозділу взводу гурсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . В цей час йому зробив зауваження потерпілий з приводу порушення ним правил та уставу військової дисципліни та зловживання ним спиртними напоями. Після чого він наніс кулаком правої руки не менш 4-х ударів по голові та не менше 4-х ударів кулаком руки по тулубу старшому лейтенанту ОСОБА_6 , Далі, він ще кілька разів намагався нанести удари потерпілому, від яких він ухилився. Після чого він пішов до свого місця відпочинку, яке розташовувалось поряд з місцем події, взяв ввірений йому для службового користування автомат АКС-74 та здійснив близько 3 пострілів в бік потерпілого, а потім здійснив постріли по транспортному засобу марки Volkswagen T5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував на місці події. У вчиненому щиро розкаюється, засуджує свою поведінку.

Крім визнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України, його вина підтверджується нижченаведеними поясненнями потерпілого та свідків, які були допитані під час судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_6 допитаний в судовому засіданні пояснив, що 18 год. 35 хв. 09 липня 2022 року він перебуваючи в місці тимчасової дислокації підрозділу взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 зробив зауваження обвинуваченому з приводу порушення останнім правил та уставу військової дисципліни та зловживання спиртними напоями. Після чого ОСОБА_5 наніс йому кулаком правої руки не менш 4-х ударів по голові та не менше 4-х ударів кулаком руки по тулубу, а потім він ще кілька разів намагався нанести йому удари, від яких він ухилився. Далі ОСОБА_5 він пішов до свого місця відпочинку, яке розташовувалось поряд з місцем події, взяв ввірений йому для службового користування автомат АКС-74 та здійснив близько 3 пострілів в його бік, а потім здійснив постріли по транспортному засобу марки Volkswagen T5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував на місці події. Покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснили, що на момент подій зазначених в обвинувальному акті вони проходили військову службу у військової частини НОМЕР_1 та були свідками того, як 18 год. 35 хв. 09 липня 2022 року в місці тимчасової дислокації підрозділу взводу гурсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 потерпілий зробив зауваження обвинуваченому з приводу порушення останнім правил та уставу військової дисципліни та зловживання спиртними напоями. Після чого ОСОБА_5 наніс потерпілому кулаком правої руки не менш 4-х ударів по голові та не менше 4-х ударів кулаком руки по тулубу, а потім він ще кілька разів намагався нанести йому удари, від яких він ухилився. Далі ОСОБА_5 він пішов до свого місця відпочинку, яке розташовувалось поряд з місцем події, взяв ввірений йому для службового користування автомат АКС-74 та здійснив близько 3 пострілів в його бік, а потім здійснив постріли по транспортному засобу марки Volkswagen T5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував на місці події.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідженням письмових доказів та документів, що характеризують його особу.

Таким чином, проаналізувавши показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які в судовому засіданні чітко та послідовно свідчили на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, а також приймаючи до уваги пояснення самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, суд доходить висновку, що вказані докази доводять обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України, а саме: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини і мотив вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 405 КК України заподіяння побоїв начальникові, погроза вбивством начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, на обліку у лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, має низку військових грамот та державних нагород, приймав активну участь у бойових діях під час російської військової агресії, внаслідок чого отримав численні поранення та контузії, вину визнав, щиро розкаявся,

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких інших обставин.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, враховуючи дані про особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких інших обставин, а також приймаючи до уваги те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду даного кримінального провадження, визнав вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою вину, зробивши належні висновки, що свідчить про його щире каяття, суд приходить до висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що передбачена ч. 4 ст. 405 КК України навіть найнижча межа покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за конкретних, вказаних вище обставин, буде надмірною та такою, що не відповідатиме меті кримінального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 50 КК України та не сприятиме виправленню обвинуваченого ОСОБА_5 та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що достатнім та справедливим покаранням обвинуваченому ОСОБА_5 , що забезпечить його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання за ч. 4 ст. 405 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, а саме нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 405 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяця.

Разом з тим, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який продовжує військову службу, суд вважає за можливе, керуючись ст. 62 КК України, замінити основне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 3 (три) місяця на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 (один) рік 3 (три) місяця.

До такого переконання суд приходить виходячи з виключно позитивної репутації обвинуваченого як військовослужбовця, наявності у нього численної кількості державних військових нагород, численних поранень та контузій отриманих в ході бойових дій під час захисту держави від російської агресії.

Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення ОСОБА_5 від виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців за період тримання під вартою з 11.07.2022 року по день набрання вироком законної сили.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022, на вилучені 10.07.2022 під час огляду два металевих предмети зовні схожі на гільзи із позначкою «270 86» на кожному; предмет, зовні схожий на автомат АКС-74 № НОМЕР_2 1988 р.в. із магазином; пластикову каністру білого кольору, в горловині якої перебуває металевий предмет, зовні схожим на кулю калібру 5,45 мм.

Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022 на вилучений 10.07.2022 під час огляду транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN Т5» номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 .

Цивільний позов не заявлено. Долю судових речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України. Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст.ст. 118-124 КПК України

Керуючись ст. 368-370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 4 ст. 405 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяця.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 основне покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі на 1 (один) рік 3 (три) місяці тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців з 11.07.2022 року по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обраний у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022, на вилучені 10.07.2022 під час огляду два металевих предмети зовні схожі на гільзи із позначкою «270 86» на кожному; предмет, зовні схожий на автомат АКС-74 № НОМЕР_2 1988 р.в. із магазином; пластикову каністру білого кольору, в горловині якої перебуває металевий предмет, зовні схожим на кулю калібру 5,45 мм.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2022 на вилучений 10.07.2022 під час огляду транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN Т5» номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 .

Речові докази:

-транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN Т5» номерний знак НОМЕР_3 , 2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити у володіння військової частини НОМЕР_1 .

-предмет, зовні схожий на автомат АКС-74 № НОМЕР_2 1988 р.в. із магазином; пластикову каністру білого кольору, в горловині якої перебуває металевий предмет, зовні схожим на кулю калібру 5,45 мм - залишити у володіння військової частини НОМЕР_1 .

-компакт-диск з відеозаписами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової експертизи зброї № СЕ-19/104-22/21032-БЛ від 29.08.2022 у розмірі 3 775 грн. 60 коп.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ч. 15 ст. 615 КПК України протягом дня.

Головуючий суддя ОСОБА_1