Справа № 463/6814/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1085/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні - апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.08.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР та у зобов`язанні до вчинення певних дій,

за участю скаржника - ОСОБА_6 ,

встановила:

Цією ухвалою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій.

Скарга обґрунтована тим, що було подано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові заяву від 28.07.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.365, 366, 382 КК України. Однак відомості не внесені до ЄРДР не пізніше 24 годин після подання заяви.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що проаналізувавши відомості, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, встановлено, що фактично скаржник не погоджується із процесуальними діями слідчого з приводу внесення відомостей до ЄРДР за його попередньою заявою датованою 26.05.2023 р.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення, поданого у Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові, слідчий суддя дійшов висновку про те, що така не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та зобов`язати відповідних осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Львові, внести відомості в ЄРДР по заяві від 28.07.2023 про кримінальне правопорушення за ст. 366, 382 КК України та розпочати розслідування з внесення таких відомостей; зобов`язати відповідних осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Львові, надати йому витяг з ЄРДР.

Зазначає, що розгляд справив в суді першої інстанції відбувся без його участі, копію ухвали отримав 14.08.2023 та 18.08.2023 скерував апеляційну скаргу в суд, відповідно не пропустив строк на оскарження.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що 28.07.2023 ним подано до ТУ ДБР, розташованого в м. Львові, заяву про злочин, але до 07.08.2023 відомості про це не були внесені в ЄРДР уповноваженими особами ТУ ДБР , розташованого в м. Львові.

Апелянт вважає, що слідчим суддею не в повній мірі та некоректно викладені обставини справи. Так він, ОСОБА_6 , як правозахисник, надавав допомогу ОСОБА_7 , чоловік якої з 2015 року злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Відповідно ОСОБА_7 було подано письмову заяву 26.05.2023 до органу поліції про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 164 КК України, однак відомості про злочин не були внесені до ЄРДР протягом 24 годин, але це було вчинено лише після винесення ухвали слідчого судді від 12.06.2023, однак не відразу, а лише 23.06.2023 і у витягу з ЄРДР не було зазначено, що це за рішенням суду внесено відомості, а вказано про заяву ОСОБА_7 від 26.05.2023. Відповідно працівниками поліції, процесуальним керівником - прокурором неодноразово скоєно кримінальні правопорушення за ст.ст. 365,366, 382 КК України про які ним, ОСОБА_6 повідомлено у заяві від 28.07.2023 адресованій директору ТУ ДБР, розташованій в м. Львові.

Апелянт наполягає, що слідчий суддя при винесені неправосудної ухвали від 11.08.2023, вдався до «доказування» відсутності у працівників поліції ознак злочину передбаченого ст. 365 КК України.

Апелянт вважає, що в діях працівників поліції, які вчасно не внесли відомості в ЄРДР про злочин, як це передбачено ст. 214 КПК України, є ознаки кримінальних правопорушень, які саме слідчі ТУ ДБР, розташованій в м. Львові, після внесення даних в ЄРДР, можуть підтвердити або спростувати.

Заслухавши доповідача, думку скаржника ОСОБА_6 про задоволення апеляційних скарг, в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р (ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_6 звернулася до суду першої інстанції зі скаргою на невчасне та некоректне внесення відомостей до ЄРДР. З долучено до матеріалів скарги скаржником копію заяви яка була подана до ТУ ДБР розташоване у м. Львові 28.07.2023 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що на думку скаржника, злочин передбачений ст.365 КК України «Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу» вчинений працівником ЛРУП №1 ГУ НП У Львівській області, полягає в тому, що такий не зареєстрував заяву у ЄРДР вчасно. Також, зазначено, що внесення в талон- повідомлення ЄО №9516 від 26.05.2023 року та витяг з ЄРДР від 23.06.2023 завідомо неправдивих відомостей, є «службовою підробкою», яка є злочином, передбаченим ст.366 КК України. Крім того, на думку, заявника особа, яка 23.06.2023 проводила реєстрацію заяви про злочин повинна була зазначити, що реєстрація у ЄРДР проводиться на підставі рішення суду, однак цього не було зроблено, що свідчить про вчинення злочину, передбаченого, ст.382 КК України. Проаналізувавши відомості, зазначені у вказаній вище заяві про вчинення кримінального правопорушення, слідчим суддею встановлено, що фактично скаржник не погоджується із процесуальними діями слідчого з приводу внесення відомостей до ЄРДР за його попередньою заявою датованою 26.05.2023 р.

Як вбачається з матеріалів судової справи зокрема долучених до скарги ОСОБА_6 , поданої ним в суд першої інстанції 08.08.2023, 23.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000423 на підставі заяви ОСОБА_7 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 164 КК України вчинене ОСОБА_8 , а саме про ухилення від сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей із зазначенням суми заборгованості 120 904, 56 грн.

Частиною першою ст. 164 КК України передбачено кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на утриманні.

Покликання апелянта на неточне відтворення у витягу з ЄРДР за дії за які скаржниця просить притягнути ОСОБА_8 (батька її дітей), зокрема не зазначення слова «злісне ухилення …» , а також не внесення у витяг даних про те, що кримінальне провадження порушується за ухвалою суду, не свідчить про невиконання судового рішення. В матеріалах справи відсутня інформація коли судове рішення від 11.08.2023 надійшло до органу досудового розслідування відповідно не можна вважати невірною дату«23.06.2023», яка інформує про надходження повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Покликання, що там повинна була бути або дата подачі ОСОБА_7 заяви про кримінальне правопорушення - 23.05.2023, або зазначення, що відомості вносяться по ухвалі Личаківського районного суду м. Львова від 11.08.2023, не змінюють факт виконання рішення суду та внесення відомостей саме за ч.1 ст. 164 КК України зі створенням групи слідчих, які будуть здійснювати досудове розслідування та при перевірці інформації приймуть відповідні процесуальні документи.

Стосовно інформації внесеної в талон-повідомлення № 9516, про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, де зазначено, що 26.05.2023 о 10:00 надійшли матеріали вх. Л-99 за зверн. Гром. ОСОБА_7 , з приводу невиплати аліментів гром. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », то слід зазначити, що неточності у формулюванні тексту повідомлення, нівелюються заголовком талону -повідомлення.

Відповідно слідчий суддя для прийняття рішення по суті мав всі необхідні достовірні дані по даній справі, надані зокрема скаржником.

З прийнятим слідчим суддею рішенням погоджується і колегія суддів.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст. 214 КПК України.

На переконання колегії суддів слідчим суддею суду першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Покликання апелянта про те, що суддя прийняв незаконне, необґрунтоване рішення не знайшло підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає та залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.08.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР та у зобов`язанні до вчинення певних дій - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: