Справа № 184/1001/23
Номер провадження 1-кп/184/135/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників кримінального провадження кримінальне провадження № 0000072 від 17.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, українець, громадянин України, не одружений, дітей на утриманні не має, освіта середня-спеціальна, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше судимого:

11.05.2021 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитом строком 1 рік.

06.04.2022 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст. 190 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ч.І ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 року та остаточно до відбуття призначено покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі. 08.11.2022 звільнений з Бердичівського ВЦ (№108) на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.10.2022 згідно ст. 82 КК України відповідно до якої невідбуту частину строку основного покарання у виді обмеження волі замінено на 240 годин громадських робіт.

23.12.2022 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.І ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 н.м.д.г., що складає 850,00 гривень.

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.04.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та з застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України остаточно до відбуття призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.10.2022, яка набрала законної сили 08.11.2022 на підставі ст. 82 К.К України не відбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевсвкого міського суду Дніпропетровської області від 06.04.2022 ОСОБА_2 замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, яку в подальшому для виконання скеровано до Нікопольського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

28.12.2022 старшим інспектором Нікопольського РВ № 2 ОСОБА_3 засудженого ОСОБА_2 поставлено на облік до Нікопольського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації», як особу, якій нe відбуту частину покарання замінено на покарання у виді громадських робіт строком 240 годин.

В подальшому, 04.01.2023 старшим інспектором Нікопольського РВ № 2 ОСОБА_3 із засудженим ОСОБА_2 проведено бесіду, роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, обов`язки, які покладаються на засуджених до громадських робіт, роз`яснено відповідальність Засуджених до покарання у виді громадських робіт за ухилення від відбування покарання та наведено перелік діянь, що вважаються ухиленням від відбування громадських робіт. Цього ж дня, засуджений ОСОБА_2 склав підписку про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання та можливістю бути притягненим до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування громадських робіт.

04.01.2023 старшим інспектором Нікопольського РВ № 2 ОСОБА_3 засудженому ОСОБА_2 видано направлення для відбуття громадських робіт строком 240 годин на Покровське міське комунальне підприємство «Добробут».

Відповідно до наказу № 17 від 05.01.2023 по Покровському МКП «Добробут» засудженого ОСОБА_2 прийнято на громадські роботи з 06.01.2023 року робітником з благоустрою та закріплено за засудженим директора парку ім. Б.Мозолевського ПМКП «Добробут» ОСОБА_4 для здійснення контролю за відпрацюванням засудженим громадських робіт.

05.01.2023 керівником підприємства ПМКП «Добробут» ОСОБА_5 складено графік виконання засудженим ОСОБА_2 покарання у виді громадських робіт на січень 2023 року з яким засудженого ознайомлено під підпис особисто 05.01.2023. Так, відповідно до вищезазначеного графіку виконання покарання у виді громадських робіт, в період часу з 06.01.2023 по 31.01.2023 засуджений ОСОБА_2 повинен був відпрацювати 72 годин громадських робіт із розрахунку 18 робочих днів по 4 години в день в січні 2023 року.

Однак, ОСОБА_2 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок безоплатно виконувати призначені вироком суду громадські роботи, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилився від виконання вищевказаного покарання у виді громадських робіт, що виразилося в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Внаслідок умисного ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт, засуджений до цього виду покарання ОСОБА_2 у період з 06.01.2023 року по 31.01.2023 року фактично не відпрацював 72 годин громадських робіт із встановлених йому відповідно до графіку відбування покарання 80 годин громадських робіт, а саме без поважних причин не з`явився до ПМКП «Добробут» для відпрацювання призначених вироком суду громадських робіт у січні 2023 року, а саме - 23.01.2023, 24.01.2023, 25.01.2023, 26.01.2023 та 27.01.2023 року.

В подальшому, директором парку ім. Б. Мозолевського ПМКП «Добробут» ОСОБА_6 складено графік виконання засудженим ОСОБА_2 покарання у виді громадських робіт на лютий 2023 року з яким засудженого ознайомлено під підпис особисто 02.02.2023. Так, відповідно до вищезазначеного графіку виконання покарання у виді громадських робіт, в період часу з 02.02.2023 по 28.02.2023 засуджений ОСОБА_2 повинен був відпрацювати 76 години громадських робіт із розрахунку 19 робочих днів по 4 години в день в лютому 2023 року.

Однак, ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про обов`язок безоплатно виконувати призначені вироком суду громадські роботи, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ухилився від виконання вищевказаного покарання у виді громадських робіт, що виразилося в невиконанні встановлених обов`язків, порушенні умов відбування покарання, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Внаслідок умисного ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт, засуджений до цього виду покарання ОСОБА_2 у період з 02.02.2023 по 28.02.2023 фактично не відпрацював 52 години громадських робіт із встановлених йому відповідно до графіку відбування покарання 76 годин громадських робіт, а саме без поважних причин не з`явився до ПМКП «Добробут» для відпрацювання призначених вироком суду громадських робіт в лютому 2023 року, а саме - 10.02.2023, 13.02.2023, 14.02.2023, 15.02.2023, 16.02.2023, 17.02.2023, 20.02.2023, 21.02.2023, 22.02.2023, 23.02.2023, 24.02.2023, 27.02.2023 та 28.02.2023 року.

Таким чином, залишок невідпрацьованих засудженим ОСОБА_2 громадських робіт, призначених вироком Орджонікідзевського міського суду від 23.12.2022 станом на 11.05.2023 склав 164 години.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ч.1 ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно за правилами, передбаченими ст.ст. 381-382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_2 , який був представлений захисником ОСОБА_7 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.

Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, без будь-якого незаконного примусу чи обіцянки, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд доходить висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочину.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої та обтяжуючої обставини; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, має постійне місце проживання за адресою реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога, психіатра і фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України. При цьому суд керується презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо стороною обвинувачення не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання (постанова ВС від 17.04.2018 р., справа № 298/95/16-к).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченого ОСОБА_2 вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.04.2022 року було засуджено за ч. 1 ст. 190,71 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі, яке в подальшому на підставі ст.. 82 КК України замінено на 240 годин громадських робіт. Зазначений строк покарання повністю відбуто не було, тобто до повного відбуття покарання ОСОБА_2 вчинив нове кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.04.2022 року, застосувавши правила складання покарань, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до яких одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2022 року за ч.І ст. 125 КК слід виконувати окремо.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_2 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяця.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06.04.2022 року у виді 120 годин громадських робіт, які згідно п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідають 15 днів арешту та остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 15 (п`ятнадцять) днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не застосовувався.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2022 року відносно ОСОБА_2 за ч.І ст. 125 КК виконувати окремо.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

У відповідності до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1