Номер провадження: 11-сс/813/1397/23
Справа № 509/4452/23 1-кс/509/746/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , та прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2023 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000371 від 30 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 серпня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 ,з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали до 03 жовтня 2023 року.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд застосував до ОСОБА_8 занадто суворий запобіжний захід, оскільки підозрюваний є неповнолітньою особою, навчається у школі і запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту завадить йому відвідувати навчальний заклад.

Крім того ОСОБА_8 потребує лікарського нагляду, оскільки під час допиту отримав тілесні ушкодження.

Також захисник зазначив про позитивну характеристику його підзахисного, який не схильний до порушення закону.

Більш того підозра ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України є необґрунтованою.

Прокурор Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. За таких обставин існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілого та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Прокурор переконаний, що лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_8 та законний представник ОСОБА_9 підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 26 липня 2023 року о 15 годині, під час дії введеного на території України воєнного стану, ОСОБА_12 , перебуваючи біля Калаглійської ЗЗСО Овідіопольської селищної ради за адресою: Одеська область, Одеський район, село Калаглія, вулиця Шкільна 25, зустрівся із своїми друзями неповнолітніми ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким повідомив, про намір здійснити проникнення та викрадення грошових коштів з будинку ОСОБА_15 . На пропозицію ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 погодились. Окрім цього, ОСОБА_12 обумовив із учасниками час початку вчинення злочину на 28.07.2023 о 23 годині 40 хвилин, місце початку - біля місця мешкання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , а також необхідність застосування засобів маскування у вигляді предметів для приховування обличчя, темного одягу, наявності рукавичок тощо.

Так, 28.07.2023 приблизно о 23 годині 40 хвилин, усі співучасники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 прийшли та зустрілись біля території домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки, усі четверо пішли з АДРЕСА_3 , де підійшли до території домоволодіння будинку АДРЕСА_4 , за місцем мешкання ОСОБА_15

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 впевнившись в тому, що їх дії залишаються непоміченими сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, проникли на територію домоволодіння ОСОБА_15 , а саме перелізли через металевий паркан. Перебуваючи на території домоволодіння, ОСОБА_14 зайняв обумовлену позицію, яка дозволяла забезпечення контролю за обстановкою та надавала можливість попередити співучасників про появу сторонніх осіб.

В подальшому, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_15 , у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 виник єдиний злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнає нападу. З метою реалізації свого єдиного злочинного умислу, діючи умисно, розуміючи, що в приміщенні в яке ведуть окремі двері з території двору спальна кімната, відпочиває ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 шляхом зламу вхідних дверей, за допомогою винайденої на території будинку металевої палиці, проникають у приміщення де знаходився ОСОБА_15 .

Знаходячись в приміщенні спальні, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 продовжуючи злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, побачивши ОСОБА_15 , який прокинувся, починають наносити удари руками, ногами та металевою палицею в різні частини тіла ОСОБА_15 , після чого кладуть ОСОБА_15 на підлогу, заводять обидві руки за спину, та зв`язують їх за спиною за допомогою попередньо винайденого на території будинку металевого дроту. Після чого, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді порушення права власності іншої особи, починають вимагати у ОСОБА_15 надання грошових коштів, при цьому продовжуючи нанесення умисних тілесних ушкоджень, в результаті чого ОСОБА_15 повідомляє місце знаходження 60 000 гривень, які зберігав у скляній банці, в шафі приміщення спальні, які знайшов ОСОБА_12 .

Після чого, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , витягли ОСОБА_15 з будинку до внутрішнього двору території будинку, а самі в цей же час продовжили пошуки інших грошей, які могли бути в інших приміщеннях. За результатами пошуку додаткових грошових коштів, нічого не знайдено.

Приблизно о 03 годині 00 хвилин 29.07.2023 територію домоволодіння ОСОБА_15 покинули ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишились, та перетягли зв`язаного ОСОБА_15 назад у приміщення спальної кімнати, попередньо зв`язавши останньому ноги за допомогою наявних на території двору електричними дротами, ременем та шнурками. Після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 також покинули територію домоволодіння ОСОБА_15 , із викраденими грошима в розмірі 60 000 гривень, у невідомому напрямку, тим самим, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , завдали потерпілому ОСОБА_15 , матеріальний збиток на загальну суму 60 000 (шістдесят тисяч) гривень

03 серпня 2023 року о 09 годині 43 хвилин ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом огляду в АДРЕСА_3 від 30.07.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 від 30.07.2023 р.; протоколом обшуку у ОСОБА_14 в АДРЕСА_2 від 30.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 31.07.2023; наданими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_14 від 31.07.2023; наданими поясненнями неповнолітнього ОСОБА_13 від 31.07.2023; протоколом обшуку у ОСОБА_12 в АДРЕСА_5 від 31.07.2023; протоколом обшуку у ОСОБА_13 в АДРЕСА_6 від 31.07.2023; протоколом обшуку у ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 від 31.07.2023; протоколом огляду у ОСОБА_14 в АДРЕСА_2 від 01.08.2023; протоколом пред`явлення речей для впізнання свідку ОСОБА_16 від 01.08.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 від 01.08.2023 та іншими доказами у їх сукупності.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Апеляційний суд враховує позицію Європейського суду з прав людини викладену у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, в якій суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_8 є неповнолітньою особою, а отже максимальне покарання яке може бути йому призначене становить 10 років позбавлення волі (ст.102 КК України). .

Беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд переконаний, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінального переслідування.

Крім того, враховуючи характер та обставини вчиненого злочин, який був скоєний групою осіб, апеляційний суд погоджується з наявністю ризиків того, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню та незаконно впливати на свідків і потерпілого.

Разом з цим на теперішній час застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту повністю запобігає вищевказаним ризикам, оскільки обмежує право пересування підозрюваного цілодобового.

Що стосується доводів прокурора про необґрунтованість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та існування підстав для застосування до нього виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційний суд не погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

Апеляційний суд враховує, що запобіжний захід не є покаранням за вчинений злочин, а є заходом забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним у ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Апеляційний суд бере до уваги, що на теперішній час підозрюваний ОСОБА_8 належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, не здійснює спроб переховуватись від органу досудового розслідування, самостійно за першою вимогою з`явився в судове засідання Одеського апеляційного суду.

Крім того апеляційний суд враховує позитивні характеристики ОСОБА_8 .

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що до ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, задля того, щоб він мав можливість відвідувати навчальний заклад, апеляційний суд не приймає до уваги, проте зазначає, що сторона захисту не позбавлена можливості звернутись до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в порядку ст.201 КПК України.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційні скарги сторони обвинувачення та сторони захисту без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 309, 376, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 серпня 2023 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3