Провадження № 1-кп/643/556/23
Справа № 643/8170/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000379 від 23.05.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-технічною освітою, який офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрованого місця проживання в Україні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 10.11.2016 Київським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 20.03.2017 Київським районним судом м. Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 21.03.2019 Московським районним судом м. Харкова за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; 20.05.2019 Київським районним судом м. Харкова за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці; 19.08.2021 звільнений з Державної установи «Диканівська виправна колонія № 12» на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.08.2021 згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 15 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

ВСТАНОВИВ

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 (обвинувачений), будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, 22.05.2023 приблизно о 15:30 год., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, реалізуючи вказаний умисел, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, з безкоштовного мобільного месенджеру «Telegram» зі свого мобільного телефону ТМ «Мейзу М6», абонентський номер НОМЕР_1 , замовив в телеграм-боті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у невстановленої під час досудового розслідування особи наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено. Оплату здійснював через термінал «ІВОХ», розташований біля кінотеатру «Познань» за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 160, оплативши грошові кошти в сумі 100,00 гривень, після чого отримав повідомлення з місцем знаходження наркотичного засобу.

22.05.2023 приблизно о 17:20 год. ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, дійшов до місця знаходження схованки незаконно замовленого ним наркотичного засобу, що знаходилась за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 162, де в траві біля лавки забрав полімерний пакет, огорнутий в липку стрічку чорного кольору, з частиною блістеру, в якому знаходилась таблетка білого кольору та, будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, усвідомлюючи, що у частині блістеру знаходиться 1 таблетка білого кольору, яка містить наркотичний засіб метадон, діючи з умислом, спрямованим на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, забрав вказаний вище полімерний пакет, огорнутий в липку стрічку чорного кольору, розмотав липку стрічку, розкрив пакет та дістав частину блістеру з однією таблеткою білого кольору, яку сховав до лівої кишені своїх джинсів, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено.

Протиправна діяльність ОСОБА_3 , пов`язана з незаконним зберіганням наркотичних засобів, була припинена працівниками поліції, які 22.05.2023 в період часу з 18:05 год. до 18:20 год. під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 162, виявили та вилучили у ОСОБА_3 частину блістеру, в якому знаходилась таблетка білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, масою в перерахунку на масу речовини 0,02 г, який ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Підстави розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК).

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, ані текст, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі за вільним власним його або її бажанням відмовлятися, прямо або автоматично, від права на гарантії справедливого судового розгляду. Проте така відмова повинна, якщо вона є, бути ефективною для цілей Конвенції, бути встановлена однозначно і повинні бути застосовані мінімальні гарантії, які відповідають її важливості (Pfeifer та Plankl проти Австрії, § 37). Крім того, вона не повинна суперечити жодному важливому інтересу суспільства (Ермі проти Італії [ВП], § 73; Сейдович проти Італії [ВП], § 86; Дворскі проти Хорватії [ВП], § 100). «Право на судовий розгляд» не є абсолютним ані у кримінальному, ані у цивільному процесі. Воно має встановлені обмеження (Девеєр проти Бельгії, § 49; Карт проти Туреччини [ВП], § 67).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла заява обвинуваченого щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Оскільки вказана заява підписана також захисником обвинуваченого, у суду відсутні підстави ставити під сумнів добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченого.

Ураховуючи обставини даної кримінальної справи, позицію обвинуваченого та участь у кримінальному провадженні його захисника, суд приходить до висновку, що у цій справі дотримані необхідні мінімальні гарантії справедливого судового розгляду та відмова обвинуваченого від права на розгляд справи в загальному порядку, передбаченому главою 28 КПК, не суперечить завданням кримінального провадження та жодним важливим інтересам суспільства.

За таких обставин наявні передбачені законодавством України підстави для розгляду обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Учасники судового провадження не оспорювали вказані вище обставини вчинення кримінального правопорушення, які були встановлені органом досудового розслідування.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави надавати у даному вироку оцінку доказам, які зібрані органом досудового розслідування на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений не одружений, на утриманні будь-яких осіб не має, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК визнає його щире каяття, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений під час досудового розслідування визнавав свою вину та надавав відповідні показання, а також зазначав на своєму щирому каятті.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК, судом не встановлено.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо. Виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання (постанова Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22).

Також Верховним Судом неодноразово зазначалось на другорядній ролі кари як мети покарання та необхідності вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з урахуванням таких критеріїв, як співрозмірність вказаного рішення характеру вчиненого діяння та його наслідкам (постанови від 09.06.2022 у справі № 389/936/19, від 27.05.2021 у справі № 127/2554/15-к).

Мотиви призначення покарання

При призначенні обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який не працює, що унеможливлює призначення покарання у виді штрафу або виправних робіт, та вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі. Ураховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, суд не вбачає підстав для призначення покарання у виді мінімального строку обмеження волі та вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

Разом з тим, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, не є насильницьким та не спричинило тяжких наслідків, особу винного, який щиро розкаявся у скоєному, тобто наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також ту обставину, що обвинувачений вперше вчинив кримінальний проступок, пов`язаний з обігом наркотичних засобів без мети збуту, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, який є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення.

Аналогічні висновки щодо можливості звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням особи, яка раніше неодноразово судима, проте вперше вчинила кримінальний проступок, пов`язаний з обігом наркотичних засобів без мети збуту, та щиро розкаялась, викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 19.06.2023 у справі 643/124/23.

Таке звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в умовах передбаченого законом контролю за його поведінкою, на переконання суду, відповідатиме засадам гуманізму, буде співрозмірним характеру вчиненого діяння та його наслідкам і забезпечить досягнення справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався.

Прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу під час судового провадження не заявлялось.

Ураховуючи наведене, а також засади змагальності та дистозитивності кримінального провадження (ст. 22, 26 КПК), суд не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121-23/11393-НЗПРАП від 23.06.2023 у розмірі 1434,00 грн. суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів і документів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст. 2, 91, 337, 369-371, 373, 374, 381, 382, 392, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121-23/11393-НЗПРАП від 23.06.2023 у розмірі 1434,00 грн. (одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні).

Речовий доказ, а саме експертний полімерний пакет № 3654612, в якому знаходиться частина конвалюти з таблеткою, переданий на зберігання до Управління логістики та МТЗ ГУНП в Харківській області - знищити.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1