Справа № 711/5061/23
Номер провадження 1-кп/711/489/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002128 від 22.06.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 22.06.2023, близько 02 години 50 хвилин, перебуваючи біля будинку № 20 по вул. Сінній в м. Черкаси, під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого останній впав та вдарився головою об асфальтне покриття. В результаті своїх протиправних умисних дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: травми голови з переломом скроневої кістки справа, крововиливу над твердою мозковою оболонкою правої півкулі головного мозку (епідуральна гематома), крововиливу під тверду мозкову оболонку правої півкулі головного мозку (субдуральна гематома), забою головного мозку тяжкого ступеню, крововиливів м`яких тканин обличчя та голови, які, відповідно до висновку експерта № 02-01/624 від 24.07.2023, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що 22.06.2023 він перебував в компанії своїх друзів, поруч з ними була компанія потерпілого, з яким він раніше знайомим не був. В той вечір він випив пляшку пива та 2 енергетичні напої. Коли розпочався конфлікт між компаніями, а потім бійка, то він спочатку просто спостерігав за цим, участі не брав. Але потім відчув загрозу, яку саме пояснити не може, тому сильно вдарив потерпілого кулаком в обличчя, після чого той впав на землю, вдарившись об асфальт головою. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив, зробивши для себе належні висновки, просив суворо не наказувати, надавши шанс на виправлення, публічно вибачився в судовому засіданні. Зазначив, що поступово відшкодовує з допомогою батьків витрати потерпілому на лікування.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, перебуває на обліку із туберкульозом легенів, не судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданих збитків.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Разом з тим, з урахуванням щирого каяття, молодого віку, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає, що його необхідно залишити до набрання вироком законної сили без змін.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілим не пред`явлений, що не позбавляє права останнього відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази по справі:

-змив речовини бурого кольору, вилучений в ході огляду місця події біля будинку № 20 по вул. Сінна в м. Черкаси; оптичний диск з відеозаписом обставин події, отриманий з мобільного телефону свідка ОСОБА_8 ; оптичний диск з відеозаписами з відеореєстраторів працівників Управління патрульної поліції в Черкаській області, оптичний диск з аудіозаписом виклику швидкої медичної допомоги, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-футболку зеленого кольору та джинси синього кольору, вилучені в ході огляду місця події в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», що належать на праві власності ОСОБА_6 та передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області - повернути власнику ОСОБА_6 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1