Справа № 522/3766/22
Провадження 1-кс/522/4103/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000221 від 12.02.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопрорушень передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ :

Як вбачається з клопотання, 11.02.2022 приблизно о 19:30 ОСОБА_5 разом із невстановленою в ході проведення досудового розслідування особою знаходилися поблизу помешкання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме поблизу вхідної брами на придворову територію вище вказаного будинку. В цей же день, приблизно о 19:36 до вищевказаної брами на транспортному засобі Toyota Camry 2487, 2017 року випуску, в кузові седан чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 із д.н.з. НОМЕР_3 прибув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Впустили на придворову територію раніше не знайомого йому ОСОБА_6 , в якого на той час при собі був предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, а саме пістолет для відстрілу гумових (еластичних) куль травматичної (несмертельної дії), який на той час знаходився в однолямцевій тактичній сумці, що висіла у нього через груди. Зустрівшись із ОСОБА_6 ОСОБА_5 разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою почали із ним деякий час спілкуватися, після чого, через декілька хвилин, по невстановлених в ході проведення досудового розслідування мотивам та обставинам ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 направилися удвох до задніх дверей пункту прийому металобрухту, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 в якому на той час працював його знайомий, працівник вище вказаного пункту прийому металобрухту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той день перебував в середині приміщення вище вказаного пункту прийому металобрухту, якому за допомогою мобільного зв`язку, зателефонував ОСОБА_5 та під приводом розмови попросив його відчинити йому двері з тильної сторони вище вказаного пункту прийому металобрухту та впустити його із ОСОБА_6 в середину.

Підійшовши до заднього входу пункту прийому металобрухту ОСОБА_5 постукав у двері, після чого ОСОБА_7 , почувши голос ОСОБА_5 відчинив двері та впустив вищевказаних осіб в середину приміщення пункту прийому металобрухту. Опинившись в середині пункту прийому металобрухту, який в той час працював, в якому на той час працівник вищевказаного пункту прийому металобрухту, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 приймав у двох невстановлених в ході досудового розслідування осіб металобрухт, якому допомагав його знайомий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому, ОСОБА_5 по невстановленим в ході проведення досудового розслідування мотивам та обставинам, який на той час добре усвідомлював, що він знаходяться в громадському місці, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки одразу почав наносити ОСОБА_8 численні удари кулаками обох рук по голові та в обличчя, в наслідок чого потерпілому ОСОБА_8 були спричиненні ушкодження у вигляді синців повік лівого ока. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після отримання вище вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 закривши голову руками дещо присів, та в подальшому уже не чинив будь-який опір.

В цей час ОСОБА_9 , сприймаючи вище вказані дій ОСОБА_5 як загрозу для життя та здоров`я свого знайомого ОСОБА_8 та самого себе, в той час коли ОСОБА_5 , продовжував наносити множинні удари по голові та в обличчя ОСОБА_8 , діючи в умовах необхідної оборони взявши до руки підборочну лопату, якою він на той час згортав на купу дрібний металобрухт, та з метою припинення нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 почав наносити удари вище вказаною лопатою по нижнім кінцівкам та тулубу ОСОБА_5 .

Після чого у ОСОБА_5 , для подолання опору з метою продовження нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільних цінностей та встановлених у суспільстві загальноприйнятих норм поведінки, виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення, із хуліганських мотивів, ОСОБА_9 різного роду тілесних ушкоджень, тим самим грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи явну зневагу до установлених норм моралі та поведінки в суспільстві. Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 дістав із кишені складний ніж, розклавши його, тобто привівши його у готовність, надалі утримуючи його у правій руці здійснив ним один штиковий удар в район грудної клітки ОСОБА_9 , тобто в район розташування життєво важливих органів людини, однак спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_9 йому не вдалося, так як останній успів схопити долонею лівої руки за лезо вище вказаного ножа та не дав ОСОБА_5 нанести йому удар ножом в груди. В наслідок чого ОСОБА_9 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівої кисті, що не була небезпечна для життя, а спричинила розлад здоров`я понад 6 днів, але не більше 21 дня. За цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після вчинення вище вказаних хуліганських дій ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , діючи на той час в умовах необхідної оборони, повторно взявши в обидві руки вищевказану підборочну лопату почав розмахувати нею перед ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тим самим не даючи їм наблизитися до себе щоб нанести йому різного роду тілесні ушкодження.

В цей же час ОСОБА_6 , діючи спільно, у групі зі ОСОБА_5 , заздалегідь маючи при собі предмет для нанесення тілесних ушкоджень, а саме пістолет для відстрілу гумових (еластичних) куль травматичної (несмертельної дії) діставши його із однолямцевої тактичної сумки, що висіла у нього через груди, знявши його із запобіжника, відвівши затвор в крайнє заднє положення, тим самим досилавши патрон до патроннику, тобто привівши у бойову готовність, знаходячись на відстані близько 2 метрів від ОСОБА_8 який від отриманих тілесних ушкоджень дещо присів та більше не чинив опір, та на відстані близько 2 метрів від ОСОБА_9 , який на той час відбивався від нього та ОСОБА_5 , спрямувавши дульний зріз вище вказаного предмета в бік ОСОБА_8 та без будь-якого попередження здійснив в нього два прицільних постріли із вище вказаного предмета, однак влучити в ОСОБА_8 йому не вдалося, так як ОСОБА_8 худої тілобудови та знаходився в дещо зігнутому стані.

Після того як ОСОБА_6 не вдалося влучити в ОСОБА_8 останній раптово перевів дульний зріз вищевказаного невідомого предмета в бік ОСОБА_9 та одразу здійснив у нього 4 прицільних пострілів в область голови, обличчя та грудної клітки ОСОБА_9 , тобто в район розташування життєво важливих органів людини, тим самим умисно спричинивши останньому наступні тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки зліва, дрібні крововиливи під тверду мозкову оболонку лівої лобної долі, підшкірної гематоми лобної ділянки зліва, синця в лівій навколорбітальній області, крововилив під кон`юнктиву в проекції зовнішнього кута лівого ока, які не були небезпечними для життя та за своїм звичайним клінічним перебігом викликають розлад здоров`я понад три тижні (більше 21 день), і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, рани на передній поверхні грудної клітини зліва, на лівому передплічі, які у своїй сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, а спричиняють розлад здоров`я понад 6 днів, але не більше 21 дня. За цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Від яких у останнього почалася активна зовнішня кровотеча. Після отримання вище вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 побоюючись за своє життя та здоров`я почали втікати із приміщення пункту прийому металобрухту через центральний вхід в бік перехрестя вул. Мала Арнаутська кут Олександрівського проспекту. В цей час ОСОБА_6 надалі переслідуючи свій злочинний умисел здійснив ще 4 прицільних пострілів в спину ОСОБА_9 тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді рани на задній поверхні грудної клітки зліва, на лівому плечі, які у своїй сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, а спричиняють розлад здоров`я понад 6 днів, але не більше 21 дня. За цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після нанесення вищевказаних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зникли із місця скоєння кримінального правопорушення в невідомому напрямку.

Протиправні дії ОСОБА_5 , ОСОБА_6 продовжувалися протягом тривалого часу, що потягло за собою тимчасове порушення нормальної діяльності установи пункту прийому металобрухту, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Після вчинення вище вказаних хуліганських дій та нанесення вище вказаних тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , не бажаючи бути притягнутим до відповідальності за скоєні ним кримінальні правопорушення, зник з місця скоєння кримінального правопорушення на автомобілі Toyota Camry 2487, 2017 року випуску, в кузові седан чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 із д.н.з. НОМЕР_3 в невідомому напрямку.

Беручи до уваги, що автомобіль Toyota Camry 2487, 2017 року випуску, в кузові седан чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 із д.н.з. НОМЕР_3 може зберігати на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень і таким чином має значення речового доказу, а також у ньому можуть переховуватися знаряддя вчинення злочину, а саме вогнепальна зброя, боєприпаси та інші предмети спеціально пристосовані або заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень або речі заборонені обігом, вилучені законом з обігу та обмежені обігом в Україні 05.04.2023 слідчим відділенням відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області вище вказаний автомобіль було оголошено у розшук.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів 03.05.2023 о 15:40 за адресою: Одеська область, Розділянський район, село Новопетрівка, вул. Центральна блокпост № 2РД006 було виявлено транспортний засіб Toyota Camry 2487, 2017 року випуску, в кузові седан чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 із д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ключі від автомобіля, який перебуває у розшуку за СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

На підставі постанови слідчого про проведення процесуальних дій на іншій території в порядку ст. 218 КПК України 03.05.2023 слідчим підрозділом відділення поліції № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області (Велика Михайлівка), що розташований за адресою: Одеська область, Розділянський район, смт. Велика Михайлівка, вул. Ватутіна, 45, 67100 у кримінальному провадженні за № 0000221 від 12.02.2022 року було проведено огляд місця події від 03.05.2023 за адресою: Одеська область, Розділянський район, смт. Велика Михайлівка, вул. Ватутіна, 45, 67100 (територія відділення поліції № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області) в ході якого було вилучено транспортний засіб Toyota Camry 2487, 2017 року випуску, в кузові седан чорного кольору, № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 із д.н.з. НОМЕР_4 .

В судове засідання призначене на 07.07.2023 року о 10 год. 00 хв. слідчий та прокурор не з`явилися, клопотання не підтримали та не довели наявність підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 КПК України.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_11 у судове засідання не з`явився.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Проте, в порушення зазначеної вимоги Закону, слідчим не було надано достатніх доказів на підтвердження обставин на які він посилається.

Крім того, зазначене кримінальне провадження кваліфіковано за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, які не входять до переліку статей, закріплених ст. 96-1 КК України, що регулює порядок спеціальної конфіскації, окрім того, до клопотання не додано відомостей щодо наявності в даному кримінальному провадженні цивільного позову.

Матеріали клопотання не містять постанови про визнання вилученого автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні;

Також в клопотанні жодним чином не зазначено про причетність власника автомобіля до вказаного кримінального провадження.

У зв`язку з чим, доводи про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.

При цьому, задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, що є неприпустимим.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Крім того, неявка слідчого і прокурора є фактично невиконанням цими суб`єктами обов`язку довести обставини, передбачені ст.170 КПК України, що позбавляє слідчого суддю можливості повно та всебічно з`ясувати сукупність обставин, із якими закон пов`язує вирішення питання про накладення арешту на майно, а отже, є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилучено майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000221 від 12.02.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопрорушень передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, про арешт майна відмовити.

Зобов`язати уповноважену посадову особу відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України негайно повернути власнику тимчасово вилучене майно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: