ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1796/23 Справа № 207/5305/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000534 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешкає у АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 04 вересня 2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 квітня 2023 року продовжений запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком до 01 червня 2023 року.

Судом першої інстанції встановлено, що продовужують існувати визначені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може впливати в не передбачений законом спосіб на потерпілого, свідків, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Судом також було враховано, що дані обставини унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу .

В апеляції:

- захисник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вказує, що прокурор не довів наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшилися або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою.

Зазначає, що судом не оцінено в сукупності те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, його репутацію, а також відсутність відомостей про недотримання обвинуваченим умов застосованих до нього раніше запобіжних заходів.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляції сторони захисту, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого дотримані.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином врахував обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Суд першої інстанції також врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків незаконного впливу на потерпілого та свідків, переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення злочину проти власності, у даній справі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, скоєного в період іспитового строку, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, не працює, шлюб розірвано, не проживає за місцем реєстрації, тобто не має міцних соціальних зв`язків, на даний час у кримінальному провадженні не допитані свідки, обвинувачені, а отже враховуючи, кількість обвинувачених у даному кримінальному провадженні та їх схильність до вчинення злочинів, продовжують існувати ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Що стосується посилання захисника в тій частині, що обвинувачений ОСОБА_5 вже більше ніж один рік перебуває під вартою, то колегія суддів враховує складність даного кримінального провадження, кількість обвинувачених, наслідки цього злочину, обсяг матеріалів, які досліджуються судом, а також поведінку учасників кримінального провадження, однак вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на тривалість розгляду даного кримінального провадження і вжити заходів щодо дотримання розумних строків розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000534 в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3