Провадження № 1-кс/686/6211/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, офіційно не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , на утриманні малолітня дитина, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000156,

встановив:

20.07.2023 року слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, посилаючись на те, що існують, передбачені ст.177 КПК України, ризики : переховування від органів досудового розслідування та суду ; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що «у провадженні слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 18.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , в порушення вимог законодавства України, а саме п.1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII (далі - Переліку), п.п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 № 576 (далі - Положення), п.п. 1.1, 2.1, 8.1 - 8.3, 9.1, 9.2, 10.1, 11.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, якими визначено, що вогнепальна зброя та бойові припаси відноситься до предметів, на які поширюється дозвільна система та право на володіння вогнепальною зброєю і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України, здійснював зберігання, придбання та збут, вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, розуміючи при цьому, що вогнепальна зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із вільного обігу і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу.

Так, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 05.05.2023, (у невстановленому досудовим розслідуванням місці) без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збуту, придбав та зберігав автомат моделі «АКС-74У», калібру 5,45 мм, виробництва СРСР, та тридцять патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45 мм, з метою подальшого їх збуту.

Тоді ж, 05.05.2023, в період часу з 10 год. 56 хв. по 10 год. 59 хв., в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, переслідуючи мету незаконного збуту, ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_7 (особа під зміненими анкетними даними) на території Київської обл., Вгішгородського р-ну., у с.Нові Петрівці та здійснив збут з рук у руки, за грошові кошти в сумі 3000 доларів США, автомата моделі «АКС-74У», калібру 5,45 мм, виробництва СРСР, та тридцяти патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї 5,45 мм проміжними патронами з кулею зі сталевим осердям, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_6 незаконно збув ОСОБА_7 автомат моделі «АКС-74У», калібру 5,45 мм., виробництва СРСР, та тридцять патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї 5,45 мм проміжними патронами з кулею зі сталевим осердям, які, в подальшому, вилучено працівниками поліції.

Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше ніж 07.06.2023, (у невстановленому досудовим розслідуванням місці) без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збуту, придбав та зберігав корпус гранати РГД-5, запал ручної гранати УЗРГМ та двісті вісімдесят патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, калібру 5,45 мм, проміжними патронами до автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У), та іншої зброї калібру 5,45x39 мм. З них: двісті сорок шість патронів - з кулею зі сталевим осердям та тридцять чотири патрони - з кулею підвищеної пробивної здатності, з метою подальшого їх збуту.

Тоді ж, 07.06.2023, ОСОБА_6 , під час телефонної розмови з ОСОБА_8 (особа під зміненими анкетними даними), домовився про збут корпусу гранати РГД-5, запалу ручної гранати УЗРГМ та двісті вісімдесяти патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45 мм проміжними патронами до автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У), та іншої зброї калібру 5,45x39 мм, на території Київського обл.

Надалі, цього ж дня, в період часу з 10 год. 50 хв. по 14 год. 20 хв., в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_8 , перебуваючи на автозаправці «КLО», що за адресою: Житомирська обл., с.Кочерів, вул.Лісова, 1А, за вказівкою ОСОБА_6 , через термінал самообслуговування, здійснив 6 окремих переказів грошових коштів на банківську картку AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , на загальну суму 29999 гривень, після чого, ОСОБА_6 , під час телефонної розмови, надав вказівку ОСОБА_8 рухатись до ТРЦ «NOVUS», який знаходиться за адресою: вул. Героїв Майдану, 1, в с.Нові Петрівці, Київської обл.

В подальшому, 07.06.2023 о 15 год. 54 хв. ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_8 біля ТРЦ «NOVUS», який знаходиться за адресою: вул.Героїв Майдану, 1, с.Нові Петрівці, Київської обл., де, через відчинене переднє вікно автомобіля ОСОБА_8 , закинув у нього паперову коробку, в середині якої знаходився рюкзак, у якому знаходилися корпус гранати РГД-5, запал ручної гранати УЗРГМ та двісті вісімдесят патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, калібру 5,45 мм проміжними патронами до автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У), та іншої зброї, калібру 5,45x39 мм.

Таким чином, ОСОБА_6 незаконно збув ОСОБА_8 , за грошові кошти в сумі 29 999 гривень, корпус гранати РГД-5, запал ручної гранати УЗРГМ та двісті вісімдесят патронів, які є військовими боєприпасами стрілецької вогнепальної зброї, калібру 5,45 мм проміжними патронами до автоматів (АК-74, АКС-74, АКС-74У), та іншої зброї калібру 5,45x39 мм. З них: двісті сорок шість патронів - з кулею зі сталевим осердям та тридцять чотири патрони - з кулею підвищеної пробивної здатності, які вилучено працівниками поліції у останнього.

20.07.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного кримінального правопорушення, задля уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, оскільки інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, у вигляді особистого зобов`язання, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000156, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000156 від 01.04.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

20.07.2023 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Твердження захисника, висловлене у його письмових запереченнях, щодо необґрунтованості підозри, є безпідставними, оскільки на первинній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (протоколи огляду грошових коштів від 05.05.2023 р. та від 07.06.2023 р.; протоколи огляду покупця від 05.05.2023 р. та від 07.06.2023 р.; протоколи вилучення придбаного товару від 05.05.2023 р. та від 07.06.2023 р.; протокол огляду предмету від 09.05.2023 р.; висновки експертів № СЕ-19/123-23/4786-БЛ від 31.05.2023 р. та № СЕ-19/123-23/6106-БЛ від 19.06.2023 р.; копії квитанцій про переказ грошових коштів від 07.06.2023 р.; акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 97 від 07.06.2023 р.; довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів №98 та №99 від 07.06.2023 р.; протоколи про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 08.06.2023 р. та від 08.05.2023 р.), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення кримінальних правопорушень, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Санкція ч.1 ст.263 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як тяжкий.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим. Та обставина, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не вчиняв активних дій, спрямованих на ухилення від органів досудового розслідування та суду, не свідчить, що підозрюваний не чинитиме спроб переховування від органів досудового розслідування та суду у майбутньому.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час не усі свідки допитані, а тому існує ризик незаконно впливу на свідків у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування, свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України).

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, приймав участь у бойових діях, раніше не судимий, позитивно характеризується, хворіє, має постійне місце проживання, родину, зокрема й вагітну дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі, на утриманні малолітню дитину. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст. 178 КПК України обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе впливати на свідків, зокрема, й за допомогою телефонного зв`язку.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема й у вигляді особистого зобов`язання.

Щодо посилання захисника на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває протягом трьох місяців, і у представників групи слідчих та прокурорів було достатньо часу щоб допитати свідків, які, за версією захисника, проживають у м.Хмельницькому, то слід звернути увагу на те, що ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину лише 20.07.2023 р., і на сьогодні стороною обвинувачення доведено необхідність проведення тих слідчих дій, які раніше гласно проводити було недоцільно, з огляду на обрану тактику досудового розслідування вказаного кримінального провадження, до того ж, не всі свідки мешкають у м.Хмельницькому, як зазначив прокурор у судовому засіданні.

Також, слідчий суддя критично сприймає аргументи сторони захисту щодо неможливості тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, в зв`язку з його незадовільним станом здоров`я, як підставу для відмови у задоволенні клопотання, оскільки доказів неможливості на даний час утримання ОСОБА_6 в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

Окрім того, Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Згідно п.2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності, керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до п.п. 2.6., 2.7 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані положення, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме по 17.09.2023 року включно.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 гривні.

Визначаючи на підставі ч.3 ст.183 КПК України розмір застави, вважаю, що застава в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В разі внесення застави в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520 грн., підозрюваний ОСОБА_6 буде зобов`язаний прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього будуть покладені наступні обов`язки: не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження.

Застава, визначена в ближче до мінімального розміру, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на думку слідчого судді, не є завідомо непомірною для ОСОБА_6 , крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час відсутні належні правові підстави для визначення застави, як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у меншому розмірі, ніж визначений слідчим суддею розмір.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 17 вересня 2023 року включно.

Визначити заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього слід покласти наступні обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє по 17 вересня 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя