Провадження №1-кп/127/202/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі колегії судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Вінниці об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,-

Встановив:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

На адресу суду від ОСОБА_9 надійшла заява про скасування арешту майна, а саме на належний йому автомобіль «VOLKSWAGEN POLO», кузов № НОМЕР_1 , 2011 року випуску, на який накладено арешт ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2016.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник щодо скасування арешту поклались на розсуд суду.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що зазначений автомобіль є речовим доказом в кримінальному провадженні.

Потерпілий не заперечив проти скасування арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази і матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що під час проведення досудового розслідування ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2016 накладено арешт на автомобіль «VOLKSWAGEN POLO», кузов № НОМЕР_1 , 2011 року випуску визнаний речовим доказом.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті КК України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Досудове розслідування кримінального провадження закінчено та розпочато розгляд кримінального провадження у суді, який наразі триває досить тривалий час, а отже, всі необхідні слідчі дії за даним кримінальним провадженням проведені.

Такий вид арешту майна перешкоджає фізичній особі належним чином користуватися та розпоряджатися власним майном.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, потреби судового слідства не виправдовують такий ступінь у втручання у права та свободи фізичної особи та перешкоджають останньому належним чином користуватися та розпоряджатися власним майном, а тому відсутні підстави для подальшого арешту.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, суд приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_9 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки судом встановлено, що в подальшому застосуванні цього заходу потреба відпала, а відтак клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 174, 350, 370-372 КПК України, суд -

Ухвалив:

Клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2016, на майно, що належить ОСОБА_9 , а саме на автомобіль марки «VOLKSWAGEN POLO», кузов № НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач

Судді