КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 11-кп/824/3931/2023 Категорія: ст. 422-1 КПК України
Єдиний унікальний номер 760/1715/23 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 6 червня 2023 року

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисників ОСОБА_7

ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 6 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу; задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів, до 4 серпня 2023 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій посилаючись на незаконність, постановлену з грубим порушенням вимог чинного міжнародного та національного законодавства, якою порушено її основоположні права та свободи, яка суперечить судовій практиці Європейського суду з прав людини, просить змінити ухвалу від 6 червня 2023 року та застосувати до неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали та змінити ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 6 червня 2023 року, застосувавши до ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме: цілодобовий домашні арешт. У випадку, якщо суд вирішить неможливим застосування домашнього арешту, у такому разі визначити розмір застави, визначивши її у межах норми ч. 5 ст. 182 КПК України.

На початку апеляційного розгляду обвинуваченою ОСОБА_6 заявлено відвід прокурору ОСОБА_8 у зв`язку з упередженістю та заінтересованістю прокурора у розгляді апеляційних скарг її та її захисника. Так обвинувачена зазначає, що по даному апеляційному провадженню в судове засідання, призначене на 29 червня 2023 року, прокурор не з`явився без поважних причин, без повідомлення суду, жодний з чотирьох прокурорів, які входять до групи прокурорів, не з`явились, що ОСОБА_6 вважає навмисними діями з боку прокурорів по цій справі. Окрім того, за період розгляду справи в суді першої інстанції прокурори не з`являлись в судове засідання Київського апеляційного суду 7 разів без жодних поважних причин. Внаслідок таких дій прокурорів апеляційні скарги по шести оскаржуваних ухвал суду першої інстанції розглядались апеляційним судом вже після втрати чинності цих ухвал. На переконання обвинуваченої, наведене свідчить про безспірну зацікавленість прокурорів у розгляді апеляційних скарг.

Також обвинувачена наголошує, що група прокурорів під час обрання їй першочергово запобіжного заходу постановою заступника керівника Київської міської прокуратури від 16 березня 2022 року порушила її права та інтереси, у зв`язку з чим вона була позбавлена права на захист, оскільки ні їй, ні її захиснику не було вручено копію клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча вона була затримана ще 14 березня 2022 року та з 15 березня 2022 року знаходилась в СІЗО СБУ. Прокурор ОСОБА_12 підписав вказане клопотання, яке у подальшому було розглянуто заступником керівника прокуратури. Захисника станом на 16 березня 2023 року у неї не було. Саме прокурори позбавили її права на апеляційне оскарження вказаної постанови прокурора, направивши її апеляційну скаргу, яка надійшла до них з Офісу Генерального прокурора, до слідчого СБУ, що підтверджується долученими документами.

На переконання обвинуваченої, наведені обставини свідчать про упередженість та зацікавленість групи прокурорів, у тому числі прокурора ОСОБА_13 .

Захисники підтримали позицію обвинуваченої, вказавши, що це право ОСОБА_6 заявляти відвід прокурору, ОСОБА_6 вважає, що дії прокурора є упередженими і думку свою не змінювала, вважають, що прокурор повинен був направити апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову прокурора про обрання запобіжного заходу їй до апеляційного суду.

Прокурор ОСОБА_8 заперечував проти задоволення заяви про відвід, вказавши, що в судове засідання, призначене на 29 червня 2023 року, він не з`явився з поважних причин, оскільки брав участь в іншому судовому засіданні, де вирішувалось питання обрання запобіжного заходу іншій особі; прокурор Ладний брав участь в судовому засіданні у Деснянському районному суду м. Києва, де також вирішувалось питання обрання запобіжного заходу; прокурор Павлік - брав участь в суді Київської області, а прокурор ОСОБА_14 - перебуває у відпустці, а, відтак, прокурор не з`явився в судове засідання з поважних причин. У нього немає жодної зацікавленості або упередженості у даному кримінальному провадженні, виконує свою роботу, і апеляційну скаргу ОСОБА_6 він не розглядав.

Вислухавши позицію учасників апеляційного розгляду, перевіривши наявні матеріали, обговоривши доводи заяви про відвід прокурору ОСОБА_8 , колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 77 КПК Українивизначено вичерпний перелік підстав для відводу прокурору, а саме, прокурор не має право брати участь у кримінальному провадженні, якщо

1) він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня-7 вересня 1990 p.), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, послідовно та швидко, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п.п. 12, 13).

Неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 121 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК) для здійснення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК) та забезпечення законності (ст. 9 КПК). Значення неупередженого досудового розслідування варто оцінюється в контексті забезпечення реалізації права на справедливий розгляд (ст. 6 Європейської конвенції з прав людини).

Структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції (Рішення ЄСПЛ, справа «Тимошенко проти України»

(Заява № 49872/11), остаточне рішення 30 липня 2013 року).

Норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Наведене дає підстави про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставини, які підтверджені відповідними доказами.

Посилання у заяві ОСОБА_6 , як підставу для відводу прокурора ОСОБА_8 про обрання їй на першопочатковому етапі кримінального провадження заступником керівника Київської міської прокуратури саме за клопотанням прокурора ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також ненаправлення апеляційної скарги ОСОБА_6 на постанову заступника керівника Київської міської прокуратури про обрання їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 16 березня 2022 року до Київського апеляційного суду, яку, як зазначила сама обвинувачена, була нею скерована до Офісу Генерального прокурора, не може свідчити про упередженість та зацікавленість прокурора у результатах кримінального провадження, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Проаналізувавши долучені до заяви про відвід прокурора копії документів та доводи заяви про відвід, колегія суддів доходить висновку, що наведені ОСОБА_6 підстави для відводу прокурора полягають у незгоді обвинуваченої з процесуальними рішеннями та процесуальними діями прокурора ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за її обвинуваченням, як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду кримінального провадження у Солом`янському районному суді м. Києва, і правильність та законність дій прокурора у цій частині підлягають перевірці під час судового розгляду кримінального провадження.

На думку колегії суддів, з долучених до апеляційної скарги та заяві про відвід прокурора матеріалів наявність заінтересованості прокурора ОСОБА_8 у результатах кримінального провадження, як і наявність інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості, на даному етапі апеляційного розгляду, з урахуванням повноважень суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ст. 422-1 КПК України, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 80, 81, КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву обвинуваченої ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ __________________________ ______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4