Справа № 489/4556/23
Провадження № 1-кп/489/875/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

21 серпня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження №0000054 від 19.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, військовослужбовця за мобілізацією, перебуваючого на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зі слів одруженого, маючого утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів проживаючого раніше судимого 13.10.2015 вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1, ч. 1 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228-1 КК РФ до позбавлення волі на строк 10 років, ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 29.08.2016 вказаний вирок приведений у відповідність із законодавством України, а саме ОСОБА_2 вважається засудженим за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 14 та ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років без конфіскації майна, з місць позбавленні волі звільненого 19.03.2021 за ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.03.2021 умовно-достроково на 2 роки 5 місяців 7 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

В кінці липня 2022 року (точну дату та час не встановлено) ОСОБА_2 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, діючи всупереч пункту 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ №340 від 08.05.1993, з метою використання підробленого документу, а саме: водійського посвідчення категорії «А», «В», «С» у незаконний спосіб, вирішив придбати підроблене посвідчення водія через соціальну мережу «Facebоок».

Виконуючи задумане, ОСОБА_2 через інтернет-листування у соціальній мережі «Facebоок» домовився з невідомою особою про оплатне замовлення підробленого посвідчення водія. В інтернет-листуванні надав невідомій особі всі свої анкетні дані (копії особистих документів), а також своє фотозображення, чим усунув перешкоди на шляху вчинення кримінального правопорушення та сприяв вчиненню підроблення посвідчення водія на його ім`я, будучи пособником, з метою подальшого використання даного документа у власних цілях.

В подальшому, на початку серпня 2022 року (точну дату та час не встановлено) ОСОБА_2 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, діючи всупереч пункту 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ №340 від 08.05.1993, придбав у невстановленої особи підроблений офіційний документ зі своїм зображенням - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВХК НОМЕР_2 , ТСЦ 8044, від 25.07.2022. Після чого будучи обізнаним, що вказане посвідчення є підробленим, почав його використовувати. Згідно із вказаним посвідченням ОСОБА_2 надавалося право керувати транспортом категорії «А», «В», «С».

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив пособництво у підробленні посвідчення водія, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, 18.02.2023 близько 12:00 години ОСОБА_2 , пересуваючись на автомобілі марки «Ауді А6» р.н. НОМЕР_3 біля будинку 67-А по вул. Троїцькій в м. Миколаєві, був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів. При перевірці документів ОСОБА_2 надав підроблене посвідчення водія НОМЕР_4 , ТСЦ 8044, від 25.07.2022 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, а також назвався вказаними анкетними даними.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих правопорушеннях визнав повністю та підтвердив обставини вчинених кримінальних правопорушень, а саме, що дійсно влітку 2022 року через мережу інтернет знайшов оголошення про виготовлення посвідчень водія, після чого він зателефонував за вказаним номером та попросив виготовити йому посвідчення водія, щоб мати змогу користуватися ним. При цьому будь-яке навчання на право отримання посвідчення водія у спеціалізованих навчальних закладах він не проходив та документів про їх закінчення не отримував. В телефонному режимі він домовився про виготовлення посвідчення водія на його ім`я за обумовлену суму 10 000 грн. В подальшому, з метою надання можливості невідомій особі виготовити посвідчення водія на своє ім`я, він відсканував та надіслав копію паспорта на своє ім`я, фотозображення та особистий підпис. Через деякий час він отримав повідомлення про виготовлення вказаного посвідчення водія, яке засобами поштового зв`язку «Нова Пошта» прийшло на відповідне поштове відділення, де він його отримав, заплативши грошові кошти. В подальшому взимку 2023 року він керував автомобілем, використовуючи вказане посвідчення водія на своє ім`я, та був зупинений поліцейськими, які виявили у ньому ознаки підробки та вилучили його. У вчинених діяннях розкаявся, зазначив, що шкоду про вчинене та обіцяв стати на шлях виправлення.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

З протоколу огляду місця події від 18.02.2023 слідує, що в ході огляду ділянки місцевості навпроти будинку 67-А по вул. Троїцькій м. Миколаєва виявлено автомобіль «Ауді А6» р.н. НОМЕР_3 чорного кольору, під керуванням ОСОБА_2 , який надав працівникам поліції посвідчення водія НОМЕР_4 , з ознаками підробки.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/115-23/2662-ДД від 23.02.2023, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_4 , вихідні дані «ПК «Україна». Зам. 22-3230. 2022 р. ІІІ кв.», видане 25.07.2022 «ТСЦ 8044» на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів.

Згідно з інформацією РСЦ ГЦС МВС в Миколаївській області від 08.03.2023 № 31/826-14-2023, станом на 06.03.2023 посвідчення водія серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалось. Інформація щодо видачі посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Відповідно до постанови ЕАС № 6562115 від 18.02.2023, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн за фактом керування 18.02.2023 о 12.15 годин по вул. Троїцькій, 67-А, м. Миколаєва, транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, є раніше судимим та вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання з випробуванням, неодружений, лікування у лікарів психіатра та нарколога не проходив, за медичною допомогою не звертався.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_2 , суд визнає вказане в обвинувальному акті щире каяття, яке полягає у тому, що ОСОБА_2 повністю визнав свою вину, засудив свої дії, висловив щирий жаль за вчинене та обіцяв не вчиняти кримінально караних діянь в майбутньому.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Ураховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не працює, є військовослужбовцем, нагороджений нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України, раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, за місцем проходження військової служби позитивно, одружений та має на утриманні малолітню дитину, визнання ним своєї вини, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді арешту відповідно до санкцій статей, за якими він обвинувачується, та необхідність призначення йому остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, суд вважає необхідним відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді позбавлення волі на підставі статей 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 13.10.2015, приведеним у відповідність із законодавством України ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 29.08.2016, після ухвалення якого та до повного відбуття призначеного покарання ним були вчинені інкриміновані кримінальні правопорушення.

При цьому, при призначенні остаточного покарання на підставі статей 71, 72 КК України суд керується висновками, викладеними у пунктах 25, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати: частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК).

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного відповідно до ухвал слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.02.2023 та 21.04.2023 у справі № 489/666/23, підлягають скасуванню.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки прокурором не подавалося відповідне клопотання про це..

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358 КК України у виді арешту на строк один місяць;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді арешту на строк два місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття визначити ОСОБА_2 за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді арешту на строк два місяці.

На підставі статей 71, 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 13.10.2015, приведеним у відповідність із законодавством України ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 29.08.2016, остаточно до відбуття визначивши ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців.

Речовий доказ: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_4 залишити в матеріалах судового провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного відповідно до ухвал слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.02.2023 та 21.04.2023 у справі № 489/666/23, - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн 68 копійок.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1