Справа № 711/5888/23
Номер провадження 1-кп/711/505/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 від 21.02.2023, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, депутатом, учасником АТО, бойових дій не являється, не є особою з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.12.2007 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.296, ч.3 ст.187 КК України до позбавлення волі строком 7 років, згідно ст.81 КК України звільнений від відбуття покарання на невідбутий термін 2 роки 1 місяць 21 день;

- 14.06.2013 Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців, 20.10.2017 звільнений , у зв`язку з відбуттям покарання;

- 27.12.2022 Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 будучи особою, яка протягом року після засудження вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.12.2022 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини «амфетамін», усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 21.02.2023, точного часу встановити не представилося можливим, перебуваючи по вулиці Надпільна, поблизу будинка №425 міста Черкаси, знайшов три поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною білого кольору, який помістив до задньої кищені власних штанів та з моменту придбання зберігав їх при собі.

Того ж дня, перебуваючи по вулиці Надпільна, поблизу будинку №425 в місті Черкаси, маючи умисел на зберігання психотропної речовини, з метою власного вживання, без мети збуту, ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції, яким в ході спілкування повідомив, що має при собі заборонені в обігу речі.

21.02.2023, у період часу з 12 години 08 хвилин по 14 годину 53 хвилини, перебуваючи по вулиці Надпільна, поблизу будинку №425 в місті Черкаси, в ході затримання в рамках ст.298-2 КПК України, ОСОБА_5 , в присутності двох понятих та захисника добровільно видав, діставши з задньої кишені власних штанів три поліетиленових пакетиків з порошкоподібною речовиною білого кольору, які згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/2236-НЗПРАП від 28.07.2023 містять в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою 0,170 г, які останній знайшов та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за ст.309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинених ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що 21.02.2023, не пам`ятає в який період часу, він дійсно перебував по вулиці Надпільна, поблизу будинку №425 в місті Черкаси де і знайшов три поліетиленових пакетики з порошкоподібною речовиною білого кольору, як він зрозумів, що це був амфетамін, який він залишив собі, поклавши до задньої кищені власних штанів, для власного вживання. В той же день, на тому же місті його зупинили працівники поліції. Він в присутності понятих та захисника добровільно видав цей амфетамін, діставши з задньої кищені власних штанів. В скоєному щиро кається, просить вибачення та суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за ст.309 КК України.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого примінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, які відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, даний про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповіжальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, не перебуває на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу своїх вчинків та осудив свою поведінку.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисних, корисливих злочинів, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчинених кримінальних правопорушень, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Разом з тим, згідно приписів ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проте, як вбачається з обвинувального акту, така обтяжуюча покарання обставина, як рецидив злочину, обвинуваченному не висувалася.

Таким чином, суд не може самостійно виходити за межі пред`явленого обвинувачення в частині можливого погіршення становища обвинуваченого. Отже, дотримуючись позиції державного обвинувачення, обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено, оскільки така обтяжуючу обставина як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, є поза межами висунутого обвинувачення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року (Справа № 214/4920/16-к, провадження № 51-2920 км 18).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.75, ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Аналогічна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 справа № 511/37/16-к, постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 справа № 310/3080/16-к, постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 128/5484/13-к.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення до відбуття покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.12.2022, відповідно до якого він був засуджений за ч.1 ст.309 КК України та було призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік, суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання, за правилами ст. 71 КК України.

При цьому суд враховує правову позицію викладену у п. 10 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якої, виходячи з положень частини 2 статті 75 КК України, а також змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання є неприпустимим, а тому відсутні підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В рамках даного кримінального провадження у відношенні обвинуваченого запобіжний захід не обирався. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України, які підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави, оскільки витрачені на доведення його вини.

Керуючись ст.ст.7, 100, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності зі ст.71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням правил часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 27.12.2022 у вигляді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з набуття вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню: - порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі психитропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, маса якого становить 0,170 г., яка упакована до сейф-пакету PSP 1329788 та зберігається в камері схову СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням експертизи №СЕ-19/124-23/2236 НЗПРАП від 28.07.2023, яка згідно довідки складає 1 434 гривень 00 копійок, в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1