ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2686/23

Провадження № 11-кп/4820/526/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000532 від 09 грудня 2022 року, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Октябрьське Пермської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працює налагоджувальником ТОВ «Станкопласт», не має судимостей,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 певні обов`язки.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_8 29 265 грн матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 2 500 грн моральної шкоди.

Судом вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду, 09 грудня 2022 року близько 07 год 14 хв ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21072» р.н. НОМЕР_1 , в темну пору доби, на світанку, без опадів, по автодорозі О-231719 сполученням «Хмельницький - Голосків», в межах населеного пункту с. Копистин Хмельницької ТГ Хмельницького району Хмельницької області, на вул. Соборній, поблизу будинку №73 в напрямку від станції Богданівці Хмельницької ТГ Хмельницького району Хмельницької області до м.Хмельницького Хмельницької області, рухаючись зі швидкістю 50 км/год, в порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та дорожніми знаками 5.38.1 і 5.38.2 «Пішохідний перехід», рухаючись в межах своєї смуги руху, маючи об`єктивну спроможність виявити на проїзній частині пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину в межах вищевказаного нерегульованого переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ 21072» р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.18.1 Правил не вжив заходів для зменшення швидкості та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_10 , чим створив для неї небезпеку та, продовжуючи свій рух, передньою правою частиною керованого ним автомобіля допустив наїзд на останню.

Унаслідок ДТП пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, у вигляді ран лобної ділянки голови по центру, лобно-тім`яній ділянці справа, крововиливів навколоочних ділянок, переломів лобної кістки справа з переходом на основу черепа, крововиливів під м`які мозкові оболонки обох гемісфер із забоєм речовини головного мозку, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в КП «Хмельницька міська лікарня».

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 18.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких полягає в наступному:

п.1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричинення смерті потерпілої ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2023 року змінити в частині визначення розміру заподіяної йому моральної шкоди в сумі 130 000 грн та задовольнити його позовні вимоги до ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди в повному розмірі, заявленому в позовній заяві, виходячи з визначеного позивачем розміру моральної шкоди в сумі 220 000 грн.

З урахуванням добровільного відшкодування ОСОБА_6 моральної шкоди потерпілому в сумі 127 500 грн просив стягнути з останнього на його користь 92 500 грн моральної шкоди.

Зауважував, що не заперечує проти законності і обґрунтованості вироку Хмельницького міськрайонного суду в частині встановлення винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення та призначення йому покарання, однак не погоджується із цим вироком в частині розміру задоволених судом позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заявлених ним до обвинуваченого у даній справі та цивільного відповідача ОСОБА_6 .

Уважав, що вирок суду в частині стягнення з ОСОБА_6 на відшкодування заподіяної йому, моральної шкоди в сумі є незаконним і необґрунтованим, в результаті неправильного визначення розміру відшкодування моральної шкоди, без врахування ступеню вини обвинуваченого у заподіянні смерті його сестрі.

Зазначав, що місцевим судом при визначенні розміру грошової компенсації заподіяної йому моральної шкоди не було враховано, ні ступеню вини ОСОБА_6 в заподіянні смерті його сестрі ОСОБА_10 , ні принципів розумності, справедливості та достатності.

Стверджував, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував усі обставини справи та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Суд урахував також ті обставини, що обвинувачений має матір похилого віку, яка проживає у іншій від нього місцевості і потребує сторонньої допомоги, злочин вчинив з необережності, в стані алкогольного сп`яніння не перебував та щиро розкаявся.

Однак зазначені обставини стали правовою підставою для призначення судом щодо обвинуваченого покарання без реального позбавлення волі, оскільки всі наведені пом`якшуючі покарання обставини впливають лише на обрання виду та розміру покарання для винного у необережному позбавленні життя пішохода ОСОБА_10 .

Водночас, такі пом`якшуючі обставини за жодних обставин не можуть враховуватися судом і впливати на визначення розміру моральної шкоди, заподіяної потерпілому в результаті злочинного позбавлення життя рідної людини.

Зауважував, що місцевим судом не враховано тієї обставини, що ОСОБА_6 заподіяв йому непоправної втрати - загибелі в результаті його злочинних дій єдиного члена сім`ї

Зазначав, що судом першої інстанції також не враховано, що в результаті вчинення злочину з такими катастрофічними наслідками для нього, обвинувачений ОСОБА_6 не лише на отримав реальної міри покарання, але навіть не був позбавлений права керування транспортними засобами, хоча результатом його злочинної необережності під час керування автомобілем стала смерть пішохода на пішохідному переході при достатній видимості без будь-яких об`єктивних причин та перешкод, а також без заслуговуючих на увагу притомних пояснень водія.

Стверджував, що визначена судом сума відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого в розмірі 130 000 грн є непомірно малою і такою, що не відповідає усталеній судовій практиці щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому в результаті смерті пішохода - рідної людини в результаті злочинних дій водія.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; потерпілого ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_11 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги; думку прокурора ОСОБА_5 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України та призначене покарання не оспорюються в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_8 , відповідно вирок суду в цій частині колегією суддів не перевіряється.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 стосовно необґрунтованості судового рішення щодо часткового задоволення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з втратою рідної сестри, колегія суддів уважає їх обґрунтованими, виходячи з такого.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 перебували в родинному зв`язку як брат та сестра, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16 лютого 1956 року та свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 06 серпня 1962 року.

09 грудня 2022 року з вини водія ОСОБА_6 , який керував автомобілем «ВАЗ 21072» р.н. НОМЕР_1 , сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_10 загинула.

Твердження потерпілого в апеляційній скарзі щодо підстав для задоволення його цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого колегія суддів визнає такими, що підлягають до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Усталена судова практика у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд уважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, але не в повному обсязі враховано глибину моральних та психічних страждань потерпілого, необхідність моральної реабілітації та інше. Апеляційний суд зауважує, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого у потерпілого відбулися негативні зміни в житті.

А тому колегія суддів вважає, що із урахуванням моральних страждань потерпілого, про які він зазначає в апеляційній скарзі та підтвердив в ході розгляду справи апеляційним судом, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, а також з урахуванням сплачених потерпілому обвинуваченим коштів у сумі 127 500 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот) грн, слід дійти висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно збільшити з 2 500 (двох тисяч п`ятсот) грн до 72 500 (сімдесяти двох тисяч п`ятсот) грн.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Апеляційний суд на підставі положень ст.408 КПК України, з урахуванням того, що це не впливає на обсяг обвинувачення і кваліфікацію кримінального правопорушення, приходить до переконання про необхідність зміни вироку суду в частині задоволення цивільного позову потерпілого до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди та часткового задоволення апеляційної скарги.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - змінити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 72 500 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3