ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 ,обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вікно Заставинського району Чернівецької області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працює, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працює, мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України,-

Встановив :

08.05.2020 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_4 ,знаходячись разом з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 ,маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень,на грунті особистих неприязних відносин,що раптово виникли з причини словесного конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_7 ,тримаючи у руці штик-лопату ,наніс не менше 4-х ударів в область правої ноги та лівої руки потерпілому,чим спричинив ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи закритий перелом шилоподібного відростка лівої променевої кістки зі зміщенням дистального уламка,синець з набряком м`яких тканин та садно в ділянці лівого передпліччя в нижній третині,які в сукупності кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості,за ознакою тривалого розладу здоров`я,а також рану на тильній поверхні правої стопи із підшкірною гематомою,яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження ,що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин,передбачений ч.1 ст.122 КК України ,а саме:умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження,тобто умисне тілесне ушкодження,яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків,передбачених у статті 121 цього Кодексу,але спричинило тривалий розлад здоров`я.

08.05.2020 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_5 ,знаходячись разом з ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 ,маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень,на грунті особистих неприязних відносин,що раптово виникли з причини словесного конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_7 ,кулаками обох рук наніс не менше 4-х ударів в область обличчя та тіла потерпілому,чим спричинив ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи струс головного мозку,синець в лівій тім`яній ділянці,які в сукупності кваліфікуються як легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я ,та садна в ділянці 11-го ребра по лівій лопатковій лінії,синці в ділянках 5-го поперекового хребця,правого плеча по переднє-зовнішній поверхні в верхній та середній третинах, які в сукупності кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин,передбачений ч.2 ст.125 КК України,а саме:умисне легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину винуватим себе визнав частково та пояснив,що не мав умислу на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень,а за вказаних вище обставин потерпілий спровокував конфлікт та першим вчинив насильницькі дії відносно ОСОБА_4 ,саме після цього обвинувачений наніс потерпілому удари у відповідь.

Не заперечував ,що 08.05.2020 р.протягом дня вони з ОСОБА_8 вдома у ОСОБА_9 вживали алкоголь,приблизно о 17.00 год.пішли до місця проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 ,з яким по-сусідству у буд. АДРЕСА_3 мешкає потерпілий ОСОБА_10 . Поки ОСОБА_8 відкривав хвіртку,гавкав пес,якого ОСОБА_10 тримає за парканом,а сам потерпілий в цей час з вікна нецензурно ображав обвинувачених,звинувачуючи в тому,що вони навмисно дратують собаку.Після цього ОСОБА_10 вийшов з двору будинку на вулицю,без причин вдарив ОСОБА_9 два рази в обличчя кулаками,у відповідь ОСОБА_9 наніс потерпілому 3-4 удари руками в область голови. Вечірко, який на той момент вже зайшов у власне подвір`я,початку конфлікту не бачив. Слідом за ОСОБА_10 на вулицю з двору вибігла дружина потерпілого,вона тримала у руках лопату та вдарила нею ОСОБА_8 по спині,хоча він потерпілого не чіпав. ОСОБА_9 відібрав лопату та наніс нею два удари потерпілому ОСОБА_10 по нозі,після чого кинув лопату біля двору потерпілого. В цей час до місця події під`їхав син потерпілого,який втрутився в конфлікт та наніс ОСОБА_9 кілька ударів по різним частинам тіла,після чого учасники бійки розійшлись та обвинувачені вважали конфлікт вичерпаним. Вечірко під час згадуваних вище подій навмисно ударів потерпілому не наносив,він намагався розняти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,можливо, за цих обставин заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження.У потерпілого після конфлікту ОСОБА_9 бачив 2 гематоми на обличчі ,а саме:в області губи та брови,сам ОСОБА_9 також отримав тілесні ушкодження,однак з цього приводу нікуди не звертався. Звернув увагу суду на неправдиві,на його думку,показання потерпілого ОСОБА_10 в частині кількості нанесених останньому під час конфлікту ударів,тяжкості спричинених тілесних ушкоджень та просив врахувати,що потерпілий та його син завдали ОСОБА_9 і ОСОБА_8 більшу кількість ударів,ніж обвинувачений ОСОБА_9 потерпілому,а причиною обмовляння з боку потерпілого вважає неприязні відносини,які здавна склалися між обвинуваченими та потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав себе винуватим частково та пояснив,що за вказаних вище обставин він умисно тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв.

Висловлюючи позицію з приводу висунутого обвинувачення зазначив,що 08.05.2020 р.приблизно о 17.00 год.вони з ОСОБА_9 прийшли до ОСОБА_8 додому за адресою м.Запоріжжя,провулок Мусоргського 73,поки ОСОБА_8 відкривав замок хвіртки ,гавкав пес потерпілого ОСОБА_10 ,який мешкає у сусідньому будинку. Сусід почав нецензурно лаятися на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з вікна,нібито вони навмисно дратують собаку,вибіг на вулицю та розпочав бійку з ОСОБА_9 ,а коли ОСОБА_8 втрутився їх розняти,розбив ОСОБА_8 кулаком губу. На вулицю слідом за ОСОБА_10 вийшла його дружина з лопатою та вдарила ОСОБА_8 по спині, ОСОБА_9 ,захищаючи Вечірка,відібрав у неї лопату,його подальших дій ОСОБА_8 не бачив,оскільки зайшов у свій двір.Під час конфлікту ОСОБА_8 не наніс умисно потерпілому жодного удару,можливо,травмував потерпілого,розбороняючи бійку останнього з ОСОБА_9 . Звернув увагу суду на ті обставини,що з потерпілим ОСОБА_10 у нього склалися неприязні відносини через земельний спір,який триває понад 10 років,який вирішено не на користь потерпілого,що,на його думку, є підставою для неправдивих показань ОСОБА_10 щодо фактичних обставин цієї справи .

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кожному злочину, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено,що 08.05.2020 р.о 20.45 год. ОСОБА_7 звернувся до органів поліції із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,котрі в цей день о 17.00 год.,знаходячись по вуд.Дачна 10 спричинили йому тілесні ушкодження(а.с.57).

Згідно довідки травмпункту КНП «МЛЕ та ШМД»,08.05.2020 р.о 18.55 год. ОСОБА_7 був оглянутий та встановлено діагноз:рубана рана тилу правої стопи(а.с.62).

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав,що він з дружиною мешкає по АДРЕСА_3 ,знайомий з ОСОБА_8 ,який є його сусідом, та з приятелем ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_9 .08.05.2020 р.близько 17.00 год. ОСОБА_10 знаходився вдома,почув крики з вулиці,гавкав собака,так як стукали у хвіртку,з вулиці ОСОБА_9 гукав потерпілого вийти на вулицю,тому він вийшов дізнатися,що відбувається.На вулиці побачив ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у стані сп`яніння,що вони хотіли,не зрозумів,оскільки обвинувачені зненацька з обох боків напали на потерпілого та почали бити без пояснення причин. Потерпілий не пригадує,хто наніс перший удар,надалі ОСОБА_8 ,який знаходився праворуч,бив його кулаками по потилиці та по ребрам,а ОСОБА_9 ,який знаходився ліворуч,бив кулаками по голові.З двору на вулицю вийшла дружина потерпілого з лопатою, ОСОБА_9 вихопив лопату та вдарив нею потерпілого в область спини зліва,в бік тулуба залізною частиною плашмя ,потім по нозі зверху вниз руба. Дружина потерпілого викликала поліцію та подзвонила сину,коли нападники побачили машину сина потерпілого, бійку припинили. Потерпілому у 5-й лікарні була надана первинна допомога,далі він лікувався амбулаторно. Вважає причиною конфлікту жагу помсти з боку обвинувачених,а саме:з боку ОСОБА_9 - за кримінальне покарання,яке той відсидів після вчинення крадіжки майна потерпілого, а з боку ОСОБА_8 -з приводу спору за землю,який триває понад 10 років.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала,що вона є дружиною потерпілого,вони мешкають по АДРЕСА_3 ,по-сусідству з сім`єю ОСОБА_8 ,з якими конфліктують за землю.08.05.2020 р.приблизно о 17.00 год.вона була вдома на кухні,почула,що на вулиці гавкає собака,з вікна побачила,що приятель ОСОБА_8 - обвинувачений ОСОБА_9 руками та ногами б`є по вольєру,на зауваження він відреагував агресивно,лайкою,жбурляв в її бік каміння. У двір вийшов її чоловік, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 так його провокували,що він не стримався та пішов на вулицю,де обидва обвинувачених одразу почали його бити руками по голові. Свідок взяла лопату та вийшла на вулицю з наміром налякати нападників,однак ОСОБА_9 вихопив лопату з руки свідка та вдарив її чоловіка по спині плашмя,від удару її чоловік нахилився та почав розвертатись у бік,наступні удари лопатою прийшлися йому по руці,потім по нозі. Вечірко в цей же момент бив потерпілого кулаками в область голови,від яких ОСОБА_10 намагався затуляти голову руками.Обидва обвинувачені були п`яні,коли побачили машину сина потерпілого,пішли з місця події.Те,що відбувалося,свідок знімала на власний мобільний телефон,поліцію одразу не викликала,бо вважала,що ситуація не буде загострюватись. Вважає,що її чоловік не провокував нападників на бійку ані словами,ані вчинками,вийшов на двір з наміром владнати сварку,проте обвинувачені вдвох почали бити ОСОБА_10 ,бо були агресивно налаштовані.

В судовому засіданні був досліджений протокол слідчого експерименту від 10.02.2021 р.з участю потерпілого ОСОБА_7 з відеозаписом,відтвореним в судовому засіданні,який проводився на місці події із залученням статиста.Під час слідчого експерименту потерпілий пояснив,що 08.05.2020 р.приблизно о 17.00 год.він знаходився за місцем проживання АДРЕСА_3 ,на шум з вулиці з будинку у двір вийшла його дружина,її почали ображати,у хвіртку стукали ногами,тому потерпілий вийшов на вулицю,де його били спочатку кулаками,а потім лопатою. За допомогою статиста показав,у який спосіб йому нанесли удари лопатою в область спини,в бік тулуба та по правій нозі у стопу,від цих ударів він намагався прикрити голову та опускав її вниз,в цей час його били в потилицю,наносячи удари зверху вниз,ногами в область тулуба(а.с.67-77).

При проведенні 10.02.2021 р. слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_13 з відеозаписом,відтвореним у судовому засіданні,остання,знаходячись на адресою м.Запоріжжя,провулок Дачний 10 пояснила,що згадуваний вище будинок є місцем проживання її та чоловіка ОСОБА_7 08.05.2020 р.стався конфлікт між її чоловіком та сусідом ОСОБА_8 і приятелем останнього ОСОБА_9 ,під час якого ОСОБА_8 бив потерпілого ОСОБА_10 кулаками та ногами,від ударів ОСОБА_10 закривався руками та пригинався,а ОСОБА_9 наніс потерпілому 3-4 удари ,а саме:лопатою в область спини,в руку та гострим кінцем у стопу(а.с.82-90).

При проведенні слідчого експерименту(додаткового) 03.03.2021 р.з участю свідка ОСОБА_7 з відеозаписом,відтвореним у судовому засіданні, остання додатково пояснила,що після того,як за згадуваних вище обставин ОСОБА_9 вдарив потерпілого ОСОБА_10 лопатою, ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_10 по потилиці та кілька разів ногою під ребра,не менше 4-х разів,по 2 удари у кожну ділянку. Потерпілий присів,закривав обличчя руками, ОСОБА_9 стояв попереду нього,а ОСОБА_8 позаду(а.с.97-105).

За змістом протоколу огляду від 25.02.2021 р.,слідчим були оглянуті 5 фотознімків,зроблених свідком ОСОБА_13 власним мобільним телефоном під час конфлікту 08.05.2020 р.,на яких міститься зображення:потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 обличчям один до одного( №1),потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 ,між якими відбувається сутичка,в цей час обвинувачений ОСОБА_8 стоїть позаду потерпілого(№2),потерпілого ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 ,які стоять обличчям один до одного(№3),обвинуваченого ОСОБА_8 під час нанесення удару рукою в обличчя потерпілого (№4),обвинуваченого ОСОБА_9 наодинці(№5)(а.с.113-115).

Зазначені фотознімки постановою слідчого від 25.02.2021 р.визнані речовими доказами та долучені до кримінального провадження(а.с.117).

Висновком експерта № 494 від 17.06.2020 р.встановлено,що закритий перелом шилоподібного відростка лівої променевої кістки зі зміщенням дистального уламка (за даними рентгенологічного дослідження), синець з набряком м`яких тканин та садно в ділянці лівого передпліччя в нижній третині у гр. ОСОБА_7 ,в сукупності кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Струс головного мозку, синець в лівій тім`яній ділянці у гр. ОСОБА_7 в сукупності кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Рана на тильній поверхні правої стопи із підшкірною гематомою у гр. ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Садна в ділянці 11-го ребра по лівій лопатковій лінії; синці в ділянках 5-го поперекового хребця, правого плеча по переднє-зовнішній поверхні в верхній та середній третинах у гр. ОСОБА_7 , кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Після хірургічної обробки рани в ділянці правої стопи, судити про характер предмету що травмував не видається можливим, інші ушкодження утворилися від дії тупих предметів.

Давність утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_14 , не суперечить строку, вказаному в фабулі постанови слідчого, в наданій медичній документації та зі слів освідуваного

Виникнення виявлених ушкоджень у гр. ОСОБА_7 можливо при будь-якому взаємному розташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень для травматичних впливів.

Виявлений комплекс тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_7 , утворився від не менш ніж восьми травматичних впливів. Об`єктивно висловитись про кількість нанесених ударів потерпілому за наданими даними не є можливим.

Виявлені ушкодження у гр. ОСОБА_7 були спричинені в короткий проміжок часу, через що висловитися про нанесення тілесних ушкоджень, в один і той же час чи в різний, в тому числі їх послідовність, експерту, не видається можливим.

Виявлені ушкодження у гр. ОСОБА_7 розташовані в ділянках, що є доступними для спричинення вчасною рукою(а.с.64-66).

Як встановлено висновком експерта № 224/к від 16.02.2021 р.,між механізмом виникнення тілесних ушкоджень,зазначених у висновку експерта № 494,в ділянках голови,лівого передпліччя,правої стопи,грудної клітки ліворуч та поперекового хребця у ОСОБА_7 та умовами і механізмом їх виникненя за його показаннями(згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.02.2021 р.)має місце збіг за локалізацією (голова,ліве передпліччя,права стопа,грудна клітка ліворуч,поперековий хребець),характером та кількістю травматичних впливів. Можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 за обставин,на які він вказує під час проведення слідчого експерименту за його участю,не виключається(а.с.76-81).

Згідно висновку експерта № 225/к від 16.02.2021 р., виникнення тілесних ушкоджень,зазначених у висновку експерта № 494 у ОСОБА_7 ,в ділянках голови,лівого передпліччя,правої стопи,грудної клітки ліворуч та поперекового хребця можливо за умовами і механізмом їх виникнення за показаннями свідка ОСОБА_13 (згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.02.2021 р.)за умови,якщо травматичні впливи прийшлися в ліву тім`яну ділянку,в ділянку дистального епіфізу променевої кістки,тильної поверхні правої стопи,11-го ребра по лівій лопатковій лінії та 5-го поперекового хребця з утворенням тілесних ушкоджень в даних ділянках(а.с.91-96).

Під час проведення слідчого експерименту від 10.02.2021 р. з відеозаписом,відтвореним у судовому засіданні,за участю обвинуваченого ОСОБА_4 із залученням статиста,останній показав,що 08.05.2020 р.між ним, ОСОБА_15 та ОСОБА_7 відбувся словесний конфлікт,який розпочав ОСОБА_10 ,вони один одному грубіянили,після чого дружина ОСОБА_10 вибігла з лопатою та нанесла ОСОБА_9 кілька ударів. Бєлік вихопив лопату і ,тримаючи її за держак рукою,наніс приблизно 2 удари ОСОБА_10 в стопу,держаком приблизно 2 удари в область руки,на Вечірка,який в цей час стояв осторонь,накинулася дружина потерпілого,згодом приїхав його син та наніс ОСОБА_9 кілька ударів,про що був складений протокол(а.с.125-128).

Досліджені в судовому засіданні докази логічні,послідовні,не містять протиріч,переконливі як кожен окремо,так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований,містить інформацію щодо предмету доказування,схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Судом не встановлено таких обставин,які ставили б під сумнів показання допитаних в судовому засіданні потерпілого та свідка,так само не надано суду доказів,що їх спростовують.

Саме по собі посилання обвинувачених на неприязні відносини з потерпілим та свідком не є настільки вагомим аргументом,щоб переконати суд у можливій нечесності як приводу для обмовляння обвинувачених. Репутація цих осіб не дискредитована,довіра до їх показань не підірвана,в чому конкретно полягає неправдивість показань цих осіб, захистом не доведено.

Неприязні відносини,які є усталеними та існують тривалий час,є підґрунтям події ,яка розглядається судом,чого не оспорювали всі учасники процесу,проте такого аргументу самого по собі недостатньо без переконливих доказів для критичної оцінки показань потерпілого та свідка.

В судовому засіданні обвинувачені скористалися правом допитати цих осіб ,що відповідає вимогам п.1, підп. «d»п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,із забезпеченням можливості надати аргументи на спростування їхніх показань,однак жодних об`єктивних даних для того,щоб ставити їх під сумнів,суд не встановив.

Показання потерпілого та свідка повністю узгоджуються зі змістом інших доказів,якими є висновки експертиз,речові докази,протоколи слідчих дій,зокрема щодо механізму нанесення та локалізації тілесних ушкоджень.

За таких обставин,суд приймає до уваги при ухваленні вироку показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 ,досліджені висновки експертів як докази винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кожному злочину ,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України».

Такі висновки суду ґрунтуються на наступному.

Обвинувачені в судовому засіданні підтвердили,що 08.05.2020 р.приблизно о 17.00 год.у них з потерпілим біля будинку останнього виник спочатку словесний конфлікт,а коли потерпілий вийшов з двору на вулицю,цей конфлікт переріс у бійку,в ході якої як ОСОБА_9 ,так і ОСОБА_8 наносили потерпілому удари руками ,а ОСОБА_9 ще й лопатою,яку відібрав у дружини потерпілого.

Згідно довідки травмпункту,потерпілий звернувся за медичною допомогою у цей же день о 18.55 год.був оглянути лікарем ,йому встановлено первинний діагноз та надано допомогу.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення,в цей же день 08.05.2020 р. ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського ВП із заявою про злочин та вказав,що о 17.00 год.його за місцем проживання побили ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .

За висновками досліджених судом експертиз, тілесні ушкодження,виявлені у потерпілого,могли бути заподіяні за тих обставин,які він та свідок ОСОБА_13 вказали при проведенні слідчих експериментів за їх участю,при цьому висновки експертиз сумнівів в обґрунтованості та кваліфікації експертів не викликають,стороною захисту не оспорювались як необґрунтовані.

Спричинення потерпілому тілесних ушкоджень у короткий проміжок часу,їх локалізація за тим механізмом побиття,в якому обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ,звернення за медичною допомогою та до органів поліції протягом нетривалого часу після їх заподіяння,виключає можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілим за інших,ніж викладено в обвинувальному акті,обставин.

Фотознімки із зображенням потерпілого та обвинувачних під час конфлікту викривають саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як осіб,що спричинили тілесні ушкодження потерпілому.

На користь такого висновку суду вказують і ті факти,що обвинувачені не зазначали про наявність у потерпілого на момент конфлікту тілесних ушкоджень,а після бійки у ОСОБА_7 були наявні 2 гематоми на обличчі ,а саме:в області губи та брови,про що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 .

До показань обвинувачених в судовому засіданні про часткове визнання винуватості суд ставиться критично та їх оцінює як неправдиві,що пояснюється обраною позицією захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне,оскільки вони повністю спростовані сукупністю досліджених доказів,а на користь висловленої позиції захисту,що потерпілий дає неправдиві показання в частині кількості нанесених йому ударів ,жодних доказів надано не було.

Також суд враховує,що обидва обвинувачені,за їх власними поясненнями та за показаннями потерпілого і свідка ,під час конфлікту з потерпілим перебували у стані алкогольного сп`яніння,що ускладнювало для них процес сприйняття подій,які відбуваються.

Судом були перевірені доводи сторони захисту про вчинення процесуальних дій під час досудового розслідування не уповноваженими особами,однак вони спростовані відомостями реєстру матеріалів досудового розслідування ,де міститься інформація про прийняті процесуальні рішення щодо визначення групи прокурорів та її складу,доручення здійснення досудового розслідування групі слідчих(п.1,2 розділу ІІ реєстру).

Судом були перевірені доводи сторони захисту про порушення строків досудового розслідування та встановлено таке.

Як передбачено ст.219 ч.3 п.4 КПК України,досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

З реєстру матеріалів досудового розслідування(розділ І п.14,17) вбачається,що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину 23.01.2021 р.,доступ до матеріалів досудового розслідування надано 18.03.2021 р.( п.22,23 розділу І реєстру),обвинувальний акт затверджено прокурором 18.03.2021 р.та передано до суду 22.03.2021 р.

Статтею 283 ч.2 КПК України визначено форми закінчення досудового розслідування та передбачено,що прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

1) закрити кримінальне провадження;

2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Матеріалами справи підтверджується виконання прокурором вимог процесуального закону,тому доводи сторони захисту незмістовні.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження,тобто умисне ушкодження,яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків ,передбачених у статті 121 цього Кодексу,але спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації,покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше був судимий,має постійне місце проживання,на обліках із шкідливими залежностями не перебуває.

Обставин,які пом`якшують покарання обвинуваченого,судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого,суд не встановив,оскільки потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,не є особою похилого віку з огляду на положення Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку»,де передбачено,що громадянами похилого віку визнаються чоловіки у віці 60 років.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкції статі 122 ч.1 КК України,по якій він визнається судом винуватим,у виді обмеження волі.

Також суд враховує і поведінку потерпілого під час конфлікту,який,проявивши агресію до обвинувачених, певним чином спровокував їх на бійку,якої за обставин справи міг уникнути.

Всі ці відомості у сукупності є суттєвими та дають підстави при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 для застосування ст.75 КК України ,оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання є справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше не судимий,має постійне місце проживання,на обліках із шкідливими залежностями не перебуває,має на утриманні неповнолітню дитину 2010 р.н.

Обставин,які пом`якшують покарання обвинуваченого,судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого,суд не встановив.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання у межах санкції статі 125 ч.2 КК України,по якій він визнається судом винуватим.

Також суд враховує положення ст.12 КК України,згідно якої злочин,передбачений ч.2 ст.125 КК України,відноситься до нетяжких злочинів,за який передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк два роки(ч.2 ст.125 КК).

Згідно ч.1 ст.49 КК України у редакції,чинній на момент вчинення злочину,особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Як встановлено ч.1,5 ст.74 КК України, Звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

В період судового розгляду справи учасники кримінального провадження не ініціювали вирішення питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за цією статтею в порядку ст.284 ч.2 п.1 КПК України,оскільки такий строк минув під час під час перебування суду у нарадчій кімнаті для ухвалення вироку 08.05.2023 р.,тому суд при ухваленні вироку приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 із зазначених підстав від покарання.

Матеріалами справи наявність судових витрат,які підлягають стягненню з обвинувачених,не підтверджено.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

До обвинувачених запобіжний захід не обирався..

Керуючись ст.ст.368, 374, 392 КПК України,суд -

Ухвалив :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох ) років обмеження волі.

На підставі ст.75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити,якщо протягом іспитового строку 2 роки він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і місця роботи.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.49 КК України (в редакції закону № 321-IX від 03.12.2019),звільнити ОСОБА_5 від покарання у виді 1 року обмеження волі у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речові докази:

-фотознімки,долучені до кримінального провадження,зберігати у матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя ОСОБА_1