Справа № 308/7007/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційного провадження № 11-кп/4806/484/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2022 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого за ч.2 ст.122, ч.3 ст.296 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2022 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, до 30.09.2022 включно, а у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на більш м?який відмовлено з таких підстав.

08.06.2022 до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/539/22 (справа № 308/7007/22), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000497 від 03.05.2022, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.3 ст.296 КК України.

Ухвалами Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2022, 28.06.2022 у даному кримінальному провадженні, відповідно, призначено підготовче судове засідання та судовий розгляд.

У судовому засіданні 04.08.2022 прокурором ОСОБА_9 подано клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з таких підстав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.05.2022, біля 21 год. 25 хв., неподалік буд. № 4, по вул. Молодіжній, в м. Ужгород, ОСОБА_6 , перебуваючи в громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, безпідставно, під час словесного конфлікту почав грубо порушувати громадський порядок та недотримуватися встановлених правил поведінки у громадських місцях, діючи з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, почав нецензурно виражатися в бік оточуючих, після чого наніс ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 один удар в область обличчя та схопив останнього рукою за шию.

В подальшому, здійснюючи опір особам, які намагалися припинити його хуліганські дії, наніс кулаком лівої руки удар в область обличчя, по носу потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа.

Стороною обвинувачення визнається, що встановлена достатність доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), яке пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Окрім цього, 02.05.2022, біля 21 год. 25 хв., неподалік будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в громадському місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, безпідставно, під час словесного конфлікту наніс кулаком лівої руки удар в область обличчя, а саме носу потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа.

02.05.2022, біля 23 год. 30 хв., будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в тому ж громадському місці, ОСОБА_6 з метою залякування потерпілого ОСОБА_11 наніс йому численні удари руками, а також дерев?яною палицею в область голови та тулуба, спричинивши останньому тілесні ушкодження, тяжкість яких встановлюється.

Тим самим встановлена достатність доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КК України, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене з метою залякування потерпілого.

07.06.2022 складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 про обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 296 КК України, а саме грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), яке пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії та ч.2 ст.122 КК України, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене з метою залякування потерпілого.

Оскільки на даний час заявлені ризики, у зв`язку з якими на стадії досудового розслідування відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою не зменшилися, а строк тримання його під вартою закінчується, є необхідність у продовженні обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду також на наступне.

Необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 , на даний час не відпали, продовжують існувати, не зменшилися, а тому виправдовують подальше тримання особи під вартою.

Зокрема, ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органу досудового слідства, що підтверджується тим, що він вчинив декілька кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`яти років;

- незаконно впливати на свідків, оскільки судовий розгляд по даному кримінальному провадженні хоч і розпочався, однак ні потерпілий ні свідки ще не були допитані в судовому засіданні, а ОСОБА_6 відоме місце проживання потерпілого, членів його сім`ї, а також більшість свідків, які мають бути допитані у даному кримінальному провадженні та існує достатньо підстав стверджувати, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на них, вчиняти певні дії, спрямовані на їх залякування та примушування до зміни показань, чим створить загрозу у всебічному та неупередженому судовому розгляду обвинувального акту, вчиняти погрози чи умовляння до свідків, потерпілого даного кримінального провадження.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні декількох злочинів, за вчинення яких передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, які вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено протоколом медичного освідування № 402 від 02.05.2022, що, в свою чергу, згідно ст.66 Кримінального кодексу України є обставиною, що обтяжує покарання. Слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , адже, враховуючи спосіб вчинення злочинів, вони викликали особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації.

Наявність зазначених ризиків досліджена та підтверджена при вирішенні питання застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_6 , слідчим суддею суду першої інстанції та Апеляційним судом Закарпатської області 02.06.2022.

Таким чином, з урахуванням характеру, суспільної небезпечності та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , обставин вчинення ним правопорушень, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у відповідному кримінальному правопорушенні, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується та виправдовує подальше тримання особи під вартою.

Саме даний запобіжний захід позбавить можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, а також ухилитися від суду, мати можливість незаконно впливати на учасників провадження чи вчинити інше кримінальне правопорушення та буде слугувати інтересам громади у демократичному суспільстві.

Зважаючи на вищевикладене, прокурор ОСОБА_9 вважає, що є підстави вважати, що особисте зобов`язання, порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вищевказаним ризикам порівняно із триманням під вартою, а не продовження строку застосування такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

Беручи до уваги наведене, прокурор ОСОБА_9 просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , на період судового розгляду, а саме на 60 днів.

За ухвалою від 28.06.2022 судом наведене вище клопотання прокурора задоволено, обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на період розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 25.08.2022 включно.

При цьому судом було враховано тяжкість злочинів, наявність обґрунтованого пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296 КК України, а саме грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганстві), яке пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії та ч.2 ст.122 КК України, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене з метою залякування потерпілого, оскільки як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та електронної системи документообігу суду Д-3 така не оскаржувалася відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні та не була скасована слідчим суддею, відповідно кримінальне провадження із обвинувальним актом було направлено до суду.

Місцвий суд констатує, що на цей час продовжують існувати ризики, які були підставою задля обрання такого найсуворішого запобіжного заходу на досудовому розслідуванні та такі не зменшилися, оскільки судовий розгляд цього кримінального провадження ще не розпочався, свідки, потерпілий та експерти судом не допитувалися, докази не досліджувалися, а саме ризики:

- переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які були розірвані у часі, за які передбачено покарання: за ч.3 ст.296 КК України - у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років та за ч.2 ст.122 КК України - у виді позбавлення волі на строк від трьох до п?яти років, тобто усвідомлюючи тяжкість ймовірної реальної міри покарання, а також те, що Закарпатська область межує з чотирма кордонами різних країн, має об`єктивну можливість покинути територію України;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого, виходячи з того, що судовий розгляд по даному кримінальному провадженні ще розпочався, а ОСОБА_6 відоме їх місце проживання, відтак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, існує достатньо підстав побоюватися, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на них, вчиняти певні дії, спрямовані на їх залякування та примушування до зміни показань, чим створить загрозу у всебічному та неупередженому розгляді цього кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, як вже було зазначено вище, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох епізодів кримінальних правопорушень, які були розірвані у часі, за ч.3 ст.296 КК України та ч.2 ст.122 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 інкримінується обтяжуюча покарання обставина, як вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, тобто його реакції є слабо прогнозованими.

Місцевий суд не прийняв до уваги доводи представника потерпілого щодо наявності на цей випадок реальних погроз обвинуваченого ОСОБА_6 свідку, оскільки його твердження не підтверджені жодними доказами.

Також місцевий суд визнав, що доводи сторони захисту про те, що на цей час зменшилися ризики, не знайшов свого підтвердження у матеріалах справи.

Крім наявності ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, місцевий суд також оцінив в сукупності на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів всі обставини, передбачені ст.178 КПК України та прийняв до уваги вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки обвинувальний акт спрямований до суду; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується: за ч.3 ст.296 КК України - у виді позбавлення волі строком від двох до п`яти років, за ч.2 ст.122 КК України - у виді позбавлення волі строком від трьох до п?яти років, які у відповідності до ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості; вік та стан здоров`я обвинуваченого, хронічні захворювання, проте протягом тривалого проміжку часу відсутнє їх загострення, що підтверджується випискою із історії хвороби № 911 від 23.09.2009 та випискою № 2803/22/ від 15.02.2022; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який розлучений, як стверджує має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Проте, як вбачається з єдиної електронної системи документообігу суду Д-3, за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2019 у справі № 308/9426/18, шлюб укладений між ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 77 від 17.11.2012 розірваний.

Місце проживання дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 визначене з їх матір?ю ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання малолітніх дітей, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі в розмірі одна тисяча грн, але не менше п?ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 21.08.2018 й до досягнення дітьми повноліття.

Відтак Ужгородський міськрайонний суд критично оцінив доводи обвинуваченого, що саме він опікується дітьми та про наявність у нього родини.

Місцевий суд також не приймає до уваги доводи, що обвинувачений працює на посаді головного редактора Всеукраїнського інформаційного видання «Спеціальний контроль», що підтверджується довідкою від 27.05.2022 № 71-1/2, оскільки у наданій стороною захисту копії трудової книжки НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 відсутній запис про прийняття його на роботу.

Обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що також працює таксистом, проте не офіційно. Відтак факт наявності у обвинуваченого постійного місця роботи не підтверджений документально.

З цих підстав місцевий суд не прийняв до уваги позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , яка без дати та номеру, надана йому вказаною громадською організацією.

Обвинувачений повідомив суду, що має збереження у розмірі 105 000 грн, раніше не судимий, на цей час йому не повідомлено про підозру у вчиненні іншого, крім вказаних вище, кримінального правопорушення.

В межах цього кримінального провадження потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 300 000 грн.

Місцевий суд, задовольняючи наведене вище клопотання прокурора ОСОБА_9 , також врахував ризик повторення протиправної поведінки, оскільки ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні двох кримінальних правопорушень, розірваних у часі.

Стороною захисту місцевому, а також пізніше апеляційному суду не надано жодних доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри/обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаних кримінальних правопорушень та наявність підстав вважати, що він, залишаючись на волі, не буде ухилятися від суду, чинити тиск на свідків, експертів та потерпілого.

Отже, з урахуванням наведеного, місцевий суд визнав недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, визначеним ст.177 КПК України, з огляду на всі вищезазначені обставини, що надає суду підстави дійти висновку про необхідність продовження обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на період розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 25.08.2022 включно.

При продовженні строків тримання під вартою суд врахував тяжкість злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_6 за ч.2 ст.122, ч.3 ст.296 КК України, відповідно до ст.12 КК України є нетяжкими злочинами, однак за які згідно з санкціями вказаних статей передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, проте на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що стверджується тим, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які були розірвані у часі, за які передбачено покарання: за ч.3 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років та за ч.2 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк від трьох до п?яти років, тобто усвідомлюючи тяжкість ймовірної реальної міри покарання, а також те, що Закарпатська область межує з чотирма кордонами різних країн, має об`єктивну можливість покинути територію України, а також тим фактом, що як вбачається з автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», 21.07.2022 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000479, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2022 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого, враховуючи те, що судовий розгляд по даному кримінальному провадженні тільки розпочався, а ОСОБА_6 відоме їх місце проживання, що створить загрозу у всебічному та неупередженому розгляді цього кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, як вже було зазначено вище, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох епізодів кримінальних правопорушень, які були розірвані у часі, за ч.3 ст.296 КК України та ч.2 ст.122 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 інкримінується обтяжуюча покарання, у разі доведення його вини в обвинуваченні, обставина, як вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння, тобто його реакції є слабо прогнозованими, а також у зв`язку з тим, що потерпілий у судовому засіданні повідомив, що боїться обвинуваченого та розправи з його боку.

Суду не надано жодних доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованого обвинувачення у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень та наявність підстав вважати, що ОСОБА_6 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не буде чинити тиск на потерпілого та свідків.

Суд також врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, хронічні захворювання з відсутністю протягом тривалого проміжку часу їх загострення, що підтверджується випискою із історії хвороби № 911 від 23.09.2009 та випискою № 2803/22/ від 15.02.2022; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який розлучений, що підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2019 у справі № 308/9426/18, двох дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які згідно з вищезазначеним рішенням проживають з матір?ю ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З урахуванням викладеного, місцевий суд визнав, що на цій стадії судового розгляду даної кримінальної справи № 308/7007/22 недостатнім буде застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним ст.177 КПК України.

Для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, наявність яких встановлена судом, обґрунтованим є продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на період розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 30.09.2022 включно, тому наведене вище клопотання прокурора, як визнав місцевий суд, слід задовольнити.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 інкримінуються грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), яке пов`язане з опором громадянам які припиняли хуліганські дії та умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене з метою залякуванням потерпілого.

Приймаючи до уваги те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , вчинено із застосуванням насильства відносно потерпілого, місцевий суд визнав за можливе, у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, не визначати розмір застави.

Викладені захисником ОСОБА_8 у її клопотанні про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на більш м`який доводи не знайшли свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Стадія досудового розслідування дійсно закінчена, проте судове провадження лише розпочате, і кількість ризиків на цей час об`єктивно не зменшилася, разом з тим є необхідність проведення повного судового розгляду та допиту свідків, потерпілого, ймовірно експертів, отже є нагальна потреба у забезпеченні виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З цих підстав Ужгородський міськрайонний суд відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходуобвинуваченому ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати зазначену вище ухвалу місцевого суду від 04.08.2022 та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що сторона захисту вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване ОСОБА_8 у даній справі судове рішення, не проаналізував та не надав належну правову оцінку наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не врахував дані про особу «підозрюваного», відсутність у нього судимостей, наявність стійких соціальних зв?язків та наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів, тому наявні підстави для застосування до підозрюваного більш м?якого запобіжного заходу.

Судом не враховано недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України: під час розгляду клопотання сторона обвинувачення перерахувала формальні підстави, а суд не врахував доводів обвинуваченого та не звернув увагу на те, що останній щиро розкаявся у вчиненому і готовий відшкодувати завдані збитки потерпілому та принести вибачення перед ним.

Посилання сторони обвинувачення на ризик переховування, пов?язуючи його із суворістю покарання не міг братися до уваги, оскільки жодних фактів не було наведено.

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Така оцінка має надаватися з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув?язнення.

Однак сторона обвинувачення не надала жодні докази.

Так само стороною обвинувачення не наведені фактичні обставини, крім загальних норм, які б свідчили, що конкретно в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 вчиняв дії, які свідчать про його вплив на свідків, експертів та спеціалістів у кримінальному провадженні.

Судом, на думку захисника, не враховано також: 1) соціально-стримуючі фактори: підозрюваний ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, хворіє на криптогенну епілепсію, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5; 2) позицію сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м?якого запобіжного заходу - застави з покладенням на нього відповідних обов?язків, зокрема, утримування спілкування з потерпілим та свідками, здача паспортного документа.

Судом врахована лише позиція прокуратури та потерпілого, який, наполягаючи на тому, що особа має бути позбавлена свободи та перебувати й далі в УВП № 9, з посиланням на відповідні побоювання, не враховуючи при цьому того, що обвинувачений ОСОБА_6 в залі суду вибачився перед ним, запевняв що жодних неправомірних дій не має наміру вчиняти.

Також захисник вважає, що місцевим судом під час вирішення оспорюваного нею процесуального питання за клопотанням прокурора, не враховано верховенство права, а саме практику ЄСПЛ, зокрема у справі «Сіренко та інші проти України» - підставою для їх тримання під вартою був факт подання обвинувального висновку до відповідного районного суду, що є порушенням принципу юридичної визначеності та захисту від свавілля.

З огляду на вказане, ЄСПЛ дійшов висновку про порушення пункту першого статті п?ятої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо усіх заявників.

ЄСПЛ також встановив порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо усіх заявників у зв?язку з надмірною та необґрунтованою тривалістю тримання заявників під вартою.

Проте, така тривалість тримання під вартою не була належним чином обґрунтована у рішеннях національних судів, натомість, підстави для тримання під вартою не змінювалися.

Таким чином, надмірна тривалість тримання під вартою була невиправданою.

Так само і у цьому кримінальному провадженні: фактично єдиною підставою всіх продовжень строку тримання ОСОБА_6 під вартою є ризик впливу та документ, сформований в системі «Електронний суд» 04.08.2022, є ризик переховування, які жодними доказами та аргументами не підтримані, на думку захисника.

У пункті вісімдесятому рішення ЄСПЛ у справі «Марченко проти України» зазначено, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м?якого запобіжного заходу. Про це ж вказується і у п.29 рішення ЄСПЛ по справі «Хайредінов проти України».

ОСОБА_6 за нетяжкий злочин перебуває в ДП «Закарпатська УВП № 9» з 03.05 по 04.08.2022, тобто три місяці до нього застосовано найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На користь зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м?який також свідчать відсутність у нього судимостей, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (такі підстави наведені у рішенні ЄСПЛ у справі «Пунцельт проти Чехії»).

Апеляційний суд розглянув дану справу без участі сторін, з урахуванням вимог ч.4 ст.422-1 КПК України, згідно якої розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Жоден з учасників не заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги у даній справі за його участю.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що вказана вище апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави були актуальними на день постановлення Ужгородським міськрайонним судом вказаної вище ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого за ч.2 ст.122, ч.3 ст.296 КК України ОСОБА_6 і продовжили існувати під час вирішення

місцевим судом питання про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 згідно оскарженої захисником ОСОБА_8 вказаної вище ухвали місцевого суду від 04.08.2022 про продовження строку тримання під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч.3 ст. 296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), яке пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії;

- ч.2 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене з метою залякування потерпілого.

Апеляційний суд погоджується з висновком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про те, що на даний момент продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від місцевого суду, впливати на потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та свідків, допит яких не проведено місцевим судом.

Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в судовому засіданні як суду першої інстанції, так і апеляційного суду не встановлено та сторонами не наведено.

Ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду залишається актуальним.

Застосовуючи обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, місцевий суд надав обґрунтовану оцінку фактичним обставинам кримінального провадження, дав належну оцінку особі обвинуваченого.

Із зазначеної ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 29.12.2021 та матеріалів даного провадження вбачається, що наведені судом обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 перевірялися при розгляді відповідного клопотання прокурора ОСОБА_9 .

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Розглядаючи клопотання слідчого, прокурора як про застосування, так і про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , місцевий суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мети і підстав застосування запобіжного заходу, продовження його дії; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.

Апеляційний суд визнає, що оскаржена ухвала Ужгородського міськрайонного суду про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 від 04.08.2022 є законна та обґрунтована з наведених у ній вказаних вище підстав.

З урахуванням наведеного та особи ОСОБА_6 апеляційний суд визнає, що в даному випадку місцевий суд у відповідності з вимогами ст.ст. 176-178,183,193,194,197,199 КПК України розглянув клопотання прокурора ОСОБА_9 та з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , даних про його особу і обставин кримінального провадження, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до правильного висновку про необхідність застосування та продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Усі доводи захисника ОСОБА_8 у зазначеній вище апеляційній скарзі спростовуються наведеними в оскаржуваному у даній справі ухвалі місцевого суду від 04.08.2022.

Керуючись ст.ст. 177,183,199,404,405,407,418,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2022 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 без визначення розміру застави - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: