В И Р О К

іменем України

Справа № 126/2516/22

Провадження № 1-кп/126/199/2023

"03" липня 2023 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5

представник служби у справах дітей

Бершадської міської ради ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477 від 25.11.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дяківка Бершадського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.11.2022 близько 20 год. у с. Шляхова Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ішли пішки з центру с. Шляхова в напрямку свого будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 побачив біля вищезазначеного домоволодіння автомобіль «М412ИЭ» державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 та законним володільцем якого є ОСОБА_12 , яким ОСОБА_4 , з метою доїхати на ньому додому, вирішив незаконно заволодіти.

У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 підійшов до водійських дверей автомобіля, які не були замкнені на ключ та смикнув за ручку, тим самим відчинивши їх. Після цього, проникнувши всередину вказаного транспортного засобу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, не маючи права володіти та користуватися даним транспортним засобом, проти волі власника, незаконно вижав педаль щеплення та спрямував кермо автомобіля на автодорогу, в результаті чого автомобіль почав рухатись з гори у напрямку виїзду із с. Шляхова в сторону с. Джулинка Джулинської територіальної громади Гайсинського району Вінницької області. Проїхавши близько 800 метрів автомобіль зупинився на проїжджій частині. Намагаючись зіштовхнути самотужки автомобіль з дороги ОСОБА_4 був помічений ОСОБА_13 та ОСОБА_14 після запитання яких про те, кому належить вказаний автомобіль, він втік, залишивши викрадений ним автомобіль на тому ж місці.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України визнав повністю та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_12 надав до суду заяву, в якій просив розглядати кримінальне провадження у його відсутність, будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Відповідно до ч.1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючі ознаки ОСОБА_4 та думку органу пробації стосовно визначення міри покарання.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, який є неповнолітнім, раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у вчиненому щиро розкаявся, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без реального відбування покарання, тобто без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч.1 ст. 289 КК України в межах санкції даної статті та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75,104 КК України, звільнивши останнього від відбуття покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. 1, 2 ст. 76 КК України.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не обирались.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку, тобто 03.07.2023.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 28.11.2022 на транспортний засіб М412ИЭ, д.н.з. НОМЕР_2 -скасувати.

Речові докази: транспортний засіб М412ИЭ, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні в ОСОБА_12 , залишити йому як законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1