У Х В А Л А

28.07.2023 слідчий суддя Городоцького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 від 06 липня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 14.07.2023 звернулася в суд із скаргою на постанову слідчого СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 від 06.07.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000469 від 18.09.2022, інше, мотивуючи тим, що така постанова є передчасною, необгрунтованою та незаконною.

ОСОБА_4 в суді скаргу підтримала покликаючись на мотиви викладені у ній, окрім цього пояснила, що з 18.09.2023 СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області за її заявою проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000469 за фактом підроблення підпису при оформленні документації для приватизації земельної ділянки на АДРЕСА_1 , що як наслідок призвело до незаконного привласнення іншими особами частини земельної ділянки, користувачем якої вона значиться на законних підставах, що вчиненим кримінальним правопорушенням їй завдано матеріальної, а в подальшому, у зв`язку із судовою тягяниною, й моральної шкоди, відтак рішення слідчого про відмову у визнанні її потерпілою в означеному кримінальному провадженні є передчасним та необгрунтованим, прийняте з порушенням вимог закону, інше. Просить постанову слідчого ОСОБА_3 від 06.07.2023 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000469 від 18.09.2022 - скасувати.

Слідчий СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 в суді скаргу заперечив як безпідставну, окрім цього зазначив, що доказів про спричинення ОСОБА_4 фізичної, матеріальної або моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення останньою не надано, а під час проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, органом досудового розслідування - не здобуто, що злочин по факту вчинення якого 18.09.2022 під № 0000469 внесено відомості до ЄРДР містить формальний склад, відтак жодним чином не може заподіяти шкоди та не передбачає потерпілої сторони у провадженні, більше того проведеними слідчими (розшуковими) діями встановлено відсутність у такому діянні ознак складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, що окрім іншого, також виключає залучення до провадження потерпілого, просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , вивчивши скаргу, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000469 від 18.09.2022, доходжу наступного висновку.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено в т.ч. рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Так, 18.09.2022 СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області за заявою ОСОБА_4 під № 0000469 внесено до ЄРДР відомості по факту підроблення підпису при оформленні документації для приватизації земельної ділянки на АДРЕСА_1 (правова кваліфікація дій - ч. 3 ст. 358 КК України).

Із пояснень ОСОБА_4 в суді, із змісту заяви від 17.09.2023 убачається, що остання того дня звернулася до СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою про визнання її потерпілою у вищеозначеному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 від 06.07.2023, ОСОБА_4 у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000469 від 18.09.2022 відмовлено, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено, що останній кримінальним правопорушенням, яке відноситься до злочинів проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян, завдано моральну, фізичну або майнову шкоду, а також з огляду на те, що злочин передбачений ч. 3 ст. 358 КК України містить формальний склад та не передбачає потерпілої сторони у провадженні, а діяння за яким 18.09.2022 внесено відомості в ЄРДР, як встановлено органом досудового розслідування на 28.07.2023, взагалі не містить складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 в суді просить скасувати означену постанову, оскільки така є передчасною, незаконною й необгрунтованою.

За положеннями ч. 1 і ч. 2 ст. 55 КК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 5 ст. 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Разом з тим, у разі установлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондувалися з нормами ч. 5 ст. 55 КПК України, адже таке процесуальне рішення є фактично кінцевим для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути умотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до п. 4 узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» саме правильність застосування слідчим або прокурором ст. 55 КПК України є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.

Системний аналіз змісту ст. 55 КПК України на предмет того, хто є потерпілим у кримінальному провадженні, дає однозначні підстави вважати, що це особа (фізична чи юридична), якій кримінальним правопорушенням, вчиненим іншою особою, заподіяно шкоду. Під такою шкодою розуміється не лише матеріальна шкода, але й моральна та фізична.

Із оглянутих судом матеріалів кримінального провадження № 0000469 від 18.09.2022 убачається, що постанова про відмову ОСОБА_4 у визнанні потерпілим із зазначенням трьох різних підстав, які не узгоджуються між собою, прийнята слідчим без повного, об`єктивного, неупередженого розслідування кримінального правопорушення і дослідження усіх обставин, викладених заявницею у заяві від 17.09.2022, в т.ч. і без проведення всіх необхідних слідчих дій, передбачених главою 20 КПК України для встановлення завданої ОСОБА_4 правопорушенням шкоди.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи встановлені судом під час розгляду скарги обставини, вважаю відмову слідчого ОСОБА_3 у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000469 від 18.09.2022, належно необгрунтованою та не вмотивованою, а постанову від 06.07.2023 такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 55 КПК України, під час досудового розслідування саме слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою у такому визнанні.

Відтак зобов`язання слідчого залучити заявницю, як потерпілу у кримінальному проваджнні, надати їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілої, як про це у скарзі просить ОСОБА_4 , буде втручанням слідчого судді в процесуальні повноваження слідчого.

За наведеного, керуючись ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 від 06 липня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000469 від 18 вересня 2022 року - скасувати.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5 -Онуфер