печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2023 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0001879 та № 0003121 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз засуджений вироком Коростенського міськрайонним судом Житомирської області від 12.08.2022 року за ст.391 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

13.03.2016 приблизно о 18:40 ОСОБА_5 зайшов до торгівельної зали АЗС «Сокар», що знаходиться по бульвару Дружби Народів, 35 в м. Києві з метою повторного таємного викрадення чужого майна. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав ніж «Гербер в футлярі з огником та точилкою», вартістю 1614,62 грн., що належить ТОВ «Сокар Петролеум».

Після чого ОСОБА_5 з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В подальшому викрадний ніж повернутий ТОВ «Сокар Петролеум»

Крім того, ОСОБА_5 , 17.03.2016 приблизно о 21:10 зайшов до торгівельної зали АЗС «Сокар», що знаходиться по бульвару Дружби Народів, 35 в м. Києві. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, повторно таємно викрав органічний шампунь Алое Вера, вартістю 101,96 грн. та ром «Cent» вартістю 2 706, 9 грн., а всього на загальну вартість 2 808, 86 грн., що належить ТОВ «Сокар Петролеум».

Після чого ОСОБА_5 з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_6 26.04.2016 приблизно о 20 годині 20 хвилин, пебуваючи у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», за адресою АДРЕСА_2, підійшов до столу із колонками, що знаходиться у вищевказаному магазині, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно заволодів колонкою «JBL Pulse 2», вартістю 4 800 грн. що належить ФОП « ОСОБА_7 » та направився до виходу з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

При виході із магазину, злочинні дії ОСОБА_5 було викрито працівником магазину ОСОБА_8 , який зробив зауваження останньому повернути викрадене майно. Однак, незважаючи на зауваження, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його таємні злочинні дії викрито, продовжив вчинення злочину, який мав вже відкритий характер, вибіг з магазину та розпорядився викраденним майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за епізодом викрадення майна ТОВ « Сокар Петролеум» 13.03.2016 та 17.03.2016 визнав повністю. Щодо відкритого заволодіння 26.04.2016 колонкою JBL «Pulse 2» вину свою не визнав та показав, що дійсно того дня зайшов до магазина і в одному з залів побачив колонку. Переконався, що продавець зайнятий з іншим покупцем, взяв колонку та пішов на вихід з магазину, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна. Проте парковщик, який бачив його дії, зробив йому зауваження. Після чого він віддав йому колонку і почав втікати. Проте був затриманий чоловіком, який відгукнувся на крик продавця, що вибіг з магазину.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи за епізодами викрадення майна ТОВ « Сокар Петролеум» 13.03.2016 та 17.03.2016, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює. Відтак, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вказаними епізодами знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Незважаючи на невизнання вини в частині відкритого заволодіння чужого майна, вина ОСОБА_6 у вчиненні відкритого заволодіння чужим майном підтверджується дослідженими судом доказами.

Так свідок ОСОБА_8 пояснив, що приблизно з березня 2016 року він працював на посаді продавця-консультанта у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2». Весною 2016 року, день точно не пам`ятає, він перебував на роботі і до магазину зайшли чоловік і жінка. Жінка почала роздивлятися товар. А чоловік взяв колонку та побіг з магазину. Він почав кричати йому, щоб він зупинився, а іншим про допомогу, щоб його затримати. В цей час чоловік, що викрав колонку, чи то викинув викрадене і чи вона випала на дорогу. На допомогу йому прийшов чоловік як виявилося ОСОБА_9 , який затримав чоловіка, як встановлено поліцією ОСОБА_5 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 показав, що в квітні 2016 року він прогулювався по вул. Великій Васильківській в м. Києві. Коли проходив неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », то почув крик чоловіка «Ловите его, он вор» та помітив чоловіка, який біг із колонкою в руці на відстані приблизно 5 м від мене. Я одразу ж схопив вказаного чоловіка із колонкою. В цей же час підбіг хлопець, який біг за ним, як виявилось це був продавець магазину.

Окрім показів свідків, вина ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про злочин від 26.04.2016;

- протоколом огляду місця події від 26.04.2016. з протоколу огляду вбачається, що на місці вчинення кримінального правопорушення знаходиться ОСОБА_5 , який пояснив, що викрав колонку, проте був затриманий невідомим йому чоловіком.

Аналіз зазначених доказів свідчить, що дії ОСОБА_5 були розпочаті як таємне викрадення чужого майна, але були виявлені свідком ОСОБА_8 і попри це продовженні ОСОБА_5 з метою заволодіння майном. Відтак його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном, вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, наявність не знятих та не погашених у встановленому законом порядку судимостей за умисні корисливі злочини проти власності. Суд не враховує таку пом`якшуючу покарання обставину як щире каяття, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_5 критично оцінює свою протиправну поведінки і щиро її осуджує. Навпаки, ОСОБА_5 не визнає свою вину за епізодом повторного відкритого заволодіння чужим майном. Дакларативне зазначення під час судових дебатів про те, що він шкодує про вчинення, не свідчить про щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання як за ч.2 ст.185 КК України так і за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Остаточне покарання за кримінальні правопорушення описані у цьому вироці слід призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.08.2022 ОСОБА_5 визнаний винним за ст.391 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців.

Беручи до уваги, що злочини, описані в цьому вироці ОСОБА_5 вчинив до постановлення вироку Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити, керуючись ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань.

Заявлений у кримінальному провадженні № 0001879 від 14.03.2016 року ТОВ «Сокар Петроліум» позов підлягає до задоволення на підставі ст.1166 ЦК України, оскільки вина ОСОБА_5 у заподіяні шкоди Товариству встановлена цим вироком.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання за цим вироком ОСОБА_5 визначити шляхом поглинання менш суворого більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначити частково зарахувавши покарання, відбуте за попереднім вироком і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Сокар Петроліум» 4247 гривень в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Речовий доказ - колонку «JBL Pulse 2» повернути ОСОБА_7 як власнику.

Речовий доказ - ніж «Гербер в футлярі з огником та точилкою», що знаходиться в камері зберігання речових доказів Печерського УП ГУ НП в м. Києві повернути власнику - ТОВ «Сокар Петроліум»

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 12.08.2022 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1