Справа № 182/3986/22
Провадження № 1-кп/0182/444/2023
У Х В А Л А

Іменем України

06.06.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000944 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,-

з участю

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження № 0000944 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що ризики, які були наявними на момент обрання цього запобіжного заходу не минули та наразі наявні ризики того, що обвинувачений, може переховуватись від суду, може чинити тиск на потерпілого та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного.

Вислухавши думку учасників, суд вважає можливим клопотання прокурора задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, пов`язаного з насиллям, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Таке суворе покарання може спонукати ОСОБА_3 переховуватись від суду і є належним обґрунтуванням існування ризику переховування від суду. Європейський суд з прав людини зазначав, наприклад у рішенні від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України", що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Також суд вважає, що до теперішнього часу існує ризик тиску на потерпілого та свідків, оскільки ці особи не допитані. Вказані обставини можуть спонукати ОСОБА_3 чинити на них тиск з метою зміни ними своїх показів.

На думку суду ніякі більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, які не змінились з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Строк дії запобіжного заходу слід продовжити не більше ніж на 60 днів.

У зв`язку з обвинуваченням у скоєнні злочину з застосуванням насильства, розмір застави обвинуваченому не визначається.

Керуючись ст. 314, 315 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, рахуючи з 06.06.2023 року до 04 .08.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Розмір застави не визначається.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1