Дата документу 06.09.2023 Справа № 335/592/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/592/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/906/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 6 вересня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Запорізької області, громадянина України, який здобув середню освіту, не працевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

21.08.2022, в денний час доби, перебуваючи у приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом вільного доступу, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів таємно викрав смартфон ZTE Blade A3 2020 4G NFC 1/32Gb, в корпусі синього кольору, вартістю 2073 гривні 33 копійки, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 покинув місце вчинення злочину, отримавши змогу розпорядитись викраденим майном.

Своїми злочинними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2073 гривень 33 копійки.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, що кваліфікується яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2023 року:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, невідбуте за вироками Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2021 року та Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2021 року (з урахуванням ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2022 року, якою вирішено питання застосування покарання за вищезазначеними вироками, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 19 січня 2023 року.

До строку покарання постановлено зарахувати час тримання під вартою з 19 січня 2023 року по 23 березня 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_8 , постановлено залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 377 (триста сімдесят сім) гривень 56 копійок.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом першої інстанції не враховані характеризуючи дані про його особу, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, а саме те, що він з`явився з зізнанням, є єдиним помічником для своїх батьків, які є інвалідами дитинства (глухонімі), він супроводжує свою матір під час відвідування органів соціального захисту, лікарні, магазинів, також надає подібну допомогу батьку, який також є інвалідом дитинства та має таку саму хворобу. Судом також не в повній мірі враховано, що шкода відшкодована потерпілому у повному обсязі, він визнав вину, сприяв досудовому розслідуванню та щиро покаявся у суді, потерпілий не вимагав суворого покарання та покарання у вигляді позбавлення волі.

Тому вважає, що за кількох пом`якшуючих покарання обставин суд мав всі підстави для призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого виду покарання - обмеження волі.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк три роки, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки один місяць.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченого щодо призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом із застосуванням ст.69 КК України, колегія суддів виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, вчиненого повторно та в умовах воєнного стану, сукупність усіх характеризуючих обвинуваченого обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

Стосовно особистості обвинуваченого, слід зауважити, що останній раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий злочин в період раніше встановленого випробувального терміну (а.с.77-78).

Не були місцевим судом залишені без уваги і інші відомості стосовно особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не зайнятий.

Вагомих обставин, які б висвітлювали особу обвинуваченого у позитивному вигляді не вбачається, навпаки відомості стосовно неодноразових притягнень до кримінальної відповідальності поряд із обставинами даної справи засвідчує схильність до протиправної поведінки, а вчинення кримінальних правопорушень є для обвинуваченого джерелом доходу при відсутності постійного і законного джерела заробітку.

Одночасно, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

При цьому апеляційна інстанція, проаналізувавши обставини скоєного, відомості стосовно особистості обвинуваченого ОСОБА_8 не вбачає суттєвих позитивних обставин, які можна віднести на користь доводів апелянта.

Отже, зазначені обставини не вказують на невідповідну суворість призначеного покарання, а з урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Наявність обставин щодо неодноразових притягнень обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням злочину в період іспитового строку, в умовах воєнного часу, на думку колегії суддів засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 давали місцевому суду підстави для призначення саме такого виду та розміру покарання із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України.

Наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують були підставами для призначення обвинуваченому покарання у мінімальній межі, встановленої санкцією ч.4 ст.185 КК України.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні йому покарання взяті до уваги.

Посилання обвинуваченого на наявність батьків, які є інвалідами дитинства, та його безпосередню участь у допомозі їм, про що було зазначено в апеляційній скарзі, з урахуванням низки інших несприятливих обставин, не впливає на призначене обвинуваченому покарання.

Крім того, слід зауважити, що означена обставина стосовно батьків обвинуваченого існувала і раніше, між тим не спонукала ОСОБА_8 до критичної оцінки власних дій і утримання від протизаконної поведінки.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4