У Х В А Л А

судового засідання

19.06.2023 року м.Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно -

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «Peugeot 407» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою слідчого судді від 16.05.2023 року на автомобіль марки «Peugeot 407» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 було накладено арешт. При цьому, слідчим у вказаному кримінальному провадженні вже було проведено необхідні слідчі дії з вказаним транспортним засобом та відпала потреба у зберіганні автомобіля на території, яка не є структурним підрозділом поліції, а відтак подальший арешт на автомобіль буде порушувати його право на вільне використання своєї власності, що суперечить загальним засадам володіння особою майном. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

Адвокат ОСОБА_3 подав через канцелярію суду заяву від 19.06.2023 року, в якій просив розглядати клопотання про скасування арешту на майно без його участі та участі його довірителя. Клопотання підтримає та просить його задоволити.

Заявник ОСОБА_4 подав через канцелярію суду заяву від 19.06.2023 року, в якій просив скасувати арешт на його автомобіль та вказав, що він добровільно врегулював всі майнові питання майнового характеру з потерпілою, претензій один до одного вони не мають.

Потерпіла ОСОБА_5 подала через канцелярію суду заяву від 19.06.2023 року, в якій просила скасувати арешт на майно ОСОБА_4 у зв`язку з примиренням сторін та вказала, що претензій один до одного вони не мають.

Слідча в судове засідання не з`явилася, подала заяву від 19.06.2023 року, в якій просила клопотання розглядати без її участі та вказала, що з вказаним автомобілем проведено всіх необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні. Проти скасування арешту на вказаний автомобіль не заперечує.

Відтак, вважаю за можливе розглянути клопотання у їх відсутності, на підставі наявних у справі даних та доказів, достатніх для постановлення рішення.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000388 від 12.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16.05.2023 року по справі № 465/3557/23 накладено арешт на автомобіль марки «Peugeot 407», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в цілому (на його комплектуючі деталі, вузли, агрегати та інше обладнання) шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання (ремонт, експлуатація).

Згідно з ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст. 16 КПК України, - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 2 частини 1статті 174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Згідно з ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з правлюдини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, слідчим суддею було встановлено, що всі необхідні слідчі дії в даному кримінальному провадженні із вказаним транспортним засобом проведені та потреба у його зберіганні на відкритому майданчику відпала, що дає підставу для задоволення клопотання.

З огляду на вищевикладене та беручи до уваги, що автомобіль марки марки «Peugeot 407», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , враховуючи засади диспозитивності кримінального провадження, а також те, що слідчий не заперечує проти скасування арешту на автомобіль, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи власника майна про те, що відпала потреба у подальшому застосуванні арешту є підставним, оскільки подальше існування вказаного арешту майна стане надмірним тягарем для його власника та не буде відповідати принципам розумності та справедливості, а відтак клопотання слід задовольнити та скасувати арешт на вищевказане майно.

Керуючись ст.ст. 107, 170-174, 369-372 КПК України -

постановив:

клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно - задоволити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16.05.2023 року по справі № 465/3557/23 на автомобіль марки «Peugeot 407», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

Роз`яснити органу досудового розслідування врахувати, що скасування арешту, передбачає повернення власнику майна, задля забезпечення реалізації останньому права визначеного ст. 41 Конституції України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1