Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

23 травня 2023 року смт. Покотилівка

Справа № 635/7125/18

Провадження № 2 /635/49/2023

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України

УСТАНОВИВ:

У провадженні Харківський районний суду Харківської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наявне обґрунтоване обвинувачення у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України. Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28.03.2023 року стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до 26.05.2023 року.

На даний час продовжують існувати ризики, які передбачені статтею 177 КПК України, зокрема щодо обвинуваченого ОСОБА_6 пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, та щодо обвинуваченого ОСОБА_7 пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які не відпали та не зменшились на даний час.

Враховуючи, що у визначений строк розглянути вказане кримінальне провадження не можливо, а ризики, що були підставами для застосування стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу продовжують існувати по теперішній час, вони не зменшилися та виправдовують необхідність застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_9 щодо клопотання прокурора заперечував, вважає, що ризики на сьогоднішній день не існують, прохав обрати йому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_10 щодо клопотання прокурора заперечував, зазначав, не існує зазначених прокурором ризиків. Прохав обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотань прокурора з підстав вказаних обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також, підтримали клопотання обвинувачених щодо застосування відносно них запобіжного заходу - домашнього арешту.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинувачених, дослідивши клопотання та додани до нього докази, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення(ч. 3 ст. 331 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, вчиняти інші кримінальні правопорушення та інше. Таким чином при зміні запобіжного заходу суд також виходить з вищевказаної мети.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язки, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Так, досліджуючи питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом встановлено, що під час досудового розслідування слідчим суддею було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. В ході судового розгляду даного кримінального провадження 13.12.2021року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. В подальшому вказані запобіжні заходи неодноразово продовжувалися, востанне ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.03.2023 року стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до 26.05.2023 року.

Таким чином, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчується 26 травня 2023 року.

При судовому розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, суд вважає, що обґрунтованість підозри була врахована саме слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення з огляду на стадію цього кримінального провадження(підготовка до судового розгляду) наразі не вирішується, оскільки докази, які на думку сторони обвинувачення його підтверджують, підлягають дослідженню в порядку глави 4 КПК України, і лише за наслідком судового розгляду буде вирішено питання обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення.

З огляду на вищенаведене, суд надаватиме оцінку винятково питанню існування та зміни заявлених прокурором ризиків, які у своїй сукупності можуть слугувати підставою для продовження запобіжного заходу тримання під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів можуть вдатися до відповідних дій.

Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, а обвинувачений ОСОБА_7 за частинами 2, 3, статті 185 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що відповідно до положень статті 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а відтак є підстави вважати, що вони можуть перешкоджати встановленню істини у справі та переховуватися від органів досудового розслідування або суду у зв`язку з невідворотністю можливого призначення їм покарання.

Також суд приймає до уваги, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність відомостей, які б вказували на наявність міцних соціальних зав`язків, який до затримання офіційно не працював, не має стабільного джерела доходу, сталих соціальних зав`язків, неодноразово вчиняв злочини, за які притягувався до кримінальної відповідальності та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, не працює, не має стабільного джерела доходу, сталих соціальних зв`язків.

Наявність судимості у обвинувачених в даному випадку, суд розцінює, як одну з підстав для обґрунтування того, що обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Тому суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних стримуючих факторів, що може виключати наявність ризику переховування від суду.

У даному випадку, суд погоджується, що існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від суду.

Зважаючи на те, що судовий розгляд у провадженні ще не розпочатий, обвинувачений ОСОБА_7 вчиняв злочини у однієї і тієї ж особи, наявні потерпіли та свідки, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченому, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону, останній буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив з метою перешкоджання у наданні свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину.

В даному випадку суд погоджується, щодо ОСОБА_7 існує ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово вчиняли кримінальні правопорушення, за які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, за таких обставин, суд вважає доведеним ризик, пов`язаний з тим, що перебуваючи на свободі він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Тому, у суду є обґрунтовані підстави вважати, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, на якому наполягали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Ураховуючи наведене, на думку суду, наразі існують підстави для продовження застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстави, які були на час обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, продовжують існувати.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Об`єктивних даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів, суду обвинуваченим не надано.

Суд звертає увагу учасників судового розгляду, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд зазначає, що наразі саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає особі обвинувачених та встановленим обставинам - наявності ризиків, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки.

На підставі вищевикладеного, суд, перевіривши обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пов`язаного з обмеженням його прав на свободу та особисту недоторканість, дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті його застосування, є пропорційним заявленим прокурором ризикам та запобігає спробам вчинити дії, передбачені статтею 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 197, 331, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів - до 21 липня 2023 року включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів - до 21 липня 2023 року включно.

Строк дії ухвали в частині продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити шістдесят днів, тобто до 21 липня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими в той саме строк, але з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 24 травня 2023 року.

Суддя ОСОБА_11