У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

5 вересня 2023 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст.311 КК України.

встановила:

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2023 року, затверджено угоду від 28 січня 2022 року у кримінальному провадженні №0000149 про визнання винуватості, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 311 КК України і призначено йому покарання: за ч.2 ст.309КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч.1 ст. 311КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки; за ч.1 ст.263КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо останній протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 15617 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять) гривень 42 копійки. Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 до апеляційного суду подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині вирішення питання щодо речових доказів. Мисливську рушницю марки ТОЗ-34/№ НОМЕР_1 № НОМЕР_2 , мисливську рушницю марки Browning Maxus к.12х1 № НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_3 . В решті вирок суду залишити без змін.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам закону, вважаю, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Зазначений перелік меж і підстав, з яких вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатом на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості, є вичерпним.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисником оскаржується вирок на підставі угоди про визнання винуватості з підстав неправильного вирішення питання про долю речових доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування між прокурором ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, яка містить підписи обвинуваченого ОСОБА_3 про його згоду із запропонованим видом та мірою покарання; з роз`ясненням йому підстав оскарження вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначенні в ч. 4 ст. 394 КПК України; з роз`ясненням йому права на судовий розгляд. При цьому, в угоді також визначено, що ОСОБА_3 погоджується щодо призначення йому покарання за ч. 2 ст. 309, ч.1 ст.263, ч.1 ст.311 КК України. Угоду про визнання винуватості було укладено в присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 , що підтверджується його підписом в угоді.

Зі змісту вироку вбачається, що під час затвердження судом першої інстанції угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості, судом були роз`ясненні обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки укладення даної угоди, встановлено, що останній повністю розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України і, що укладена сторонами угода є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, а обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Вказані обставини підтверджуються угодою про визнання винуватості від 28.01.2022р., журналом судових засідань та вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 28.07.2023.

За змістом п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про неправильне вирішення судом питання, при ухваленні вироку щодо вирішення долі речових доказів, тобто на порушення які не належать до підстав оскарження вироку за угодою про визнання винуватості, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, не доводять права оскарження такого вироку.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, захисником оскаржено вирок суду ухваленого на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим виключно з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно положень ст. 394 КПК України.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 523/13129/17, відповідно до якого імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 473 КПК України. Так, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їхнього права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України. Таким чином законодавець створює процесуальні запобіжники від можливої недобросовісності та зловживання процесуальними правами учасників судового розгляду, які з метою скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості можуть в апеляційній скарзі відмовитися від визнання обставин, які визнавалися ними під час судового провадження на підставі угоди.

Питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження (ч. 9 ст. 100 КПК), а рішення щодо речових доказів є обов`язковою складовою резолютивної частини вироку (п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК). При цьому, питання щодо речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили не є предметом консенсуального узгодження сторін угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 КПК України.

За таких обставин, у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 слід відмовити, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, у тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність, а також не призводить до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 302, 392, 394, 399, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2023 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом з апеляційною скаргою та всіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати апелянту.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її отримання.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_1