ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/129/23
Провадження №1-кс/477/632/23
УХВАЛА

про скасування арешту на майно

27 червня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , про скасування арешту, подане в межах кримінального провадження №0000302 від 24 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2023 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження № 0000302 від 24 листопада 2022 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 березня 2023 року у справі №477/129/23 у кримінальному провадженні на майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що 17 лютого 2023 року під час обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено речі та документи, зокрема - оригінал довідки військово-лікарської комісії від 10 січня 2023 року №1/179 на ім`я ОСОБА_4 , 1989 року народження, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 арк.; оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 , виданого 10 січня 2023 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; оригінал довідки №Ф7-4910-ф/л від 12 січня 2023 року про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; мобільний телефон марки «Iphone 13 pro max» з карткою мобільного оператора НОМЕР_2 імеі 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 , на які ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 березня 2023 року накладено арешт.

На думку заявника, арешт на майно ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, так як: зазначені речі не відповідають критеріям означеним в статті 98 КПК України, вони необґрунтовано були вилучені у власника майна; досудове розслідування триває досить значний час, однак ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні; слідчим не дотримано вимог чинного законодавства, що стосується зберігання речових доказів стороною обвинувачення, так як вилучене майно безпідставно утримується протягом тривалого часу, арештом вказаного майна ОСОБА_4 фактично його позбавлено можливості вільного пересування.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, суд про причини неявки не повідомила.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання також не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій заперечував проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною третьою статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (частина десята статті 170 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у частині другій статті 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України за фактом організації діяльності щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 листопада 2022 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000302.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженню встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше листопада 2022 року, у ОСОБА_6 , який мав особисті знайомства та корумповані зв`язки у державних органах та установах на території міста Одеси, виник злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом забезпечення проходження військово-лікарських комісій особами призовного віку та отримання кінцевих недостовірних документів (щодо звільнення від військової служби у зв`язку із незадовільним станом здоров`я), які надають право на безперешкодний виїзд з України і в`їзд в Україну, з метою незаконного збагачення за рахунок одержаної грошових коштів від зазначеної злочинної діяльності.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які офіційно не були ніде працевлаштовані та не мали постійних джерел доходу, довівши до їх відома деталі розробленого ним плану протиправної діяльності.

У свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залучили до злочинної діяльності службових осіб компетентних органів та установ, серед яких: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_2 , КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради, які за грошову винагороду погодились на спільну участь у вчиненні організованих злочинів.

Так в період часу з 19 січня 2023 року по 02 лютого 2023 року, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за грошову винагороду в розмірі 6500 доларів США забезпечили оформлення та видачу ОСОБА_10 документів, а саме: довідки військово-лікарської комісії від 26 січня 2023 року №37/1189 на ім`я ОСОБА_10 з відомостями про непридатність до військової служби за станом здоров`я; тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 у яких відображені відомості про непридатність до військової служби за станом здоров`я, на підставі яких ОСОБА_10 02 лютого 2023 року перетнув державний кордон України.

Цього ж дня, у межах даного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області проведено обшуки за місцем проживання основних фігурантів справи; осіб, які були залучені ними до злочинної діяльності, а також у адміністративних будівлях та установах міста Одеси, серед яких ІНФОРМАЦІЯ_2 , КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, в ході яких виявлено та вилучено документацію та відомості, що стосуються протиправної діяльності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших осіб, пов`язаної з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

В ході обробки отриманої органом досудового розслідування інформації, що зокрема здобута в результаті проведення обшуків, та інших слідчих дій, встановлено коло осіб, які отримали документи необхідні для перетину державного кордону України, всупереч встановленому порядку для їх отримання, в тому числі й ОСОБА_4 .

17 лютого 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено оригінал довідки військово-лікарської комісії від 10 січня 2023 року №1/179 на ім`я ОСОБА_4 , 1989 року народження, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 арк.; оригінал тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 , виданого 10 січня 2023 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; оригінал довідки №Ф7-4910-ф/л від 12 січня 2023 року про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; мобільний телефон марки «Iphone 13 pro max» з карткою мобільного оператора НОМЕР_2 імеі 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 .

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 17 лютого 2023 року, майно, вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000302 від 24 листопада 2022 року.

В межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 березня 2023 року накладено арешт на майно, яке перебувало у володінні та фактичному користуванні ОСОБА_4 , причетність якого до вчинення кримінального правопорушення перевірялася органом досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 березня 2023 року в ході проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_4 вів спілкування з основними фігурантами кримінального провадження, з огляду на що були достатні підстави вважати, що останній отримав від цих осіб документи необхідні для перетину державного кордону України, всупереч встановленому порядку для їх отримання.

Підставою арешту вилучених речей та документів став той факт, що постановою слідчого від 17 лютого 2023 року вилучені в ході обшуку речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному проваджені, оскільки вони відповідають критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час Кримінального провадження.

Метою арешту майна, відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КК України, є забезпечення збереження речового доказу.

При цьому, арешт вилучених речей та документів обумовлений необхідністю встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо), з метою вирішення питань, які мають суттєве значення для досудового розслідування та належать до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, під час вирішення питання про накладення арешту на вилучені речі та документи слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 332 КК України є обґрунтованою, а характер вчиненого злочину відповідає тому ступеню тяжкості, що є підставою для застосування у Кримінальному провадженні арешту речей та документів, дійшов висновку, що існує ризик щодо втрати вилучених в ході обшуку речей, у тому числі відомостей, що містяться на них, а також дійшов висновку, що застосування арешту відповідає принципу розумності, є співрозмірним, виходячи із завдань кримінального провадження у відповідності до положень статті 2 КПК України, та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

Згідно з частиною третьою статті 170 КПК України у разі необхідності забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Виходячи із зазначеного, арешт на майно з метою його збереження як речового доказу накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи у випадку встановлення слідчим суддею наявності достатніх підстав вважати щодо відповідності такого майна критеріям речового доказу (стаття 98 КПК України) та необхідності такого арешту, та для вирішення даного питання не є обов`язковим встановлення факту перебування такої особи у певному процесуальному статусі у кримінальному провадженні.

Як встановлено слідчим суддею в ході дослідження матеріалів клопотання, зокрема ухвали про арешт майна, арешт на вилучені в ході обшуку речі та документи накладено обґрунтовано, вказані в ухвалі слідчого судді від 02 березня 2023 року підстава, мета та необхідність такого арешту відповідає положенням чинного законодавства.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

На даний час жодних обставин, що свідчили б про зміну підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 не змінилося. Наявність чи відсутність у ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні не має значення при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доводи викладені у клопотанні про скасування арешту майна, зокрема, щодо статусу ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні, необхідності накладення арешту на вилучене майно та втручання у право ОСОБА_4 щодо вільного пересування, тощо були предметом дослідження слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що відображено в ухвалі від 02 березня 2023 року №447/129/23, так як заявник ОСОБА_3 була присутня у судовому засіданні та надавала аналогічні доводи у обґрунтування своїх заперечень. Своїм правом щодо оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 березня 2023 року ОСОБА_3 не скористалася.

Жодних нових доказів, які б спростовували раніше встановленні слідчим суддею обставини матеріали клопотання не містять.

З огляду на вищевикладене, доводи адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , щодо необґрунтованості накладеного арешту не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

У свою чергу, враховуючи мету і підставу арешту, а також доводи учасників провадження, слідчому судді необхідно також з`ясувати, чи відпала подальша потреба у збереження вилученого майна як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

За змістом частини першої та другої статті 98 КПК, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені частиною третьою статті 28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 02 березня 2023 року, арешт на майно ОСОБА_4 накладено з метою збереження речового доказу, зокрема на мобільний телефон та документи, які останній міг отримати всупереч встановленому порядку для їх отримання.

У судове засідання прокурор ОСОБА_5 , за клопотанням якого було накладено арешт на вилучене в ході обшуку майно, не з`явився та не довів необхідності подальшого утримання такого майна, при цьому слідчий суддя враховує, що з часу вилучення майна, що є предметом розгляду у даному клопотанні, пройшов тривалий час, та з вилученим телефоном, мали бути виконані усі необхідні дії, проведено його огляд та встановлено наявність або відсутність будьяких даних на цьому електронному засобі, які б мали значення для кримінального провадження.

Доказів того, що у межах кримінального провадження на даний час проводяться будь-які слідчі дії з арештованим майном слідчому судді не надано.

Статтями 7 та 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні клопотання враховую також положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За частиною третьою статті 170 КПК України, арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Оскільки слідчому судді не надано відомостей про призначення експертизи електронного засобу та відомостей, щодо наявного на ньому логічного захисту, що обумовлювало б його подальше утримання стороною обвинувачення, то зазначені обставини свідчать про відсутність потреби у подальшому утриманні стороною обвинувачення відповідного електронного пристрою. Зазначене вказує на те, що сторона обвинувачення не має наміру використовувати вилучене майно, як доказ.

Крім того, слідчий суддя вважає доречним також зазначити про те, що в силу вимог частини шостої статті 236 КПК України, якщо під час обшуку слідчий, прокурор виявив доступ чи можливість доступу до комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, для виявлення яких не надано дозвіл на проведення обшуку, але щодо яких є достатні підстави вважати, що інформація, що на них міститься, має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прокурор, слідчий має право здійснити пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що на них міститься, на місці проведення обшуку.

Аналізуючи вище викладені вимоги процесуального закону, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що відомостей про наявність логічного захисту на телефоні, що є предметом розгляду цього клопотання прокурором не наведено, а нормами КПК врегулювано порядок дій слідчого та прокурора у разі наявності доступу до інформації що міститься, в тому числі, й у мобільному телефоні.

Зазначені вище встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчать про відсутність підстав для подальшого арешту майна - мобільного телефону марки «Iphone 13 pro max» з карткою мобільного оператора НОМЕР_2 імеі 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 . Доказів з приводу протилежного прокурором під час розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Відтак встановлено, що в частині накладення арешту на вилучений у ОСОБА_11 мобільний телефон на даний час відпали обставини, які стали підставою для арешту майна, що передбачені статтею 170 КПК України.

Натомість, з ухвали слідчого судді від 02 березня 2023 року вбачається, що вилучені у ОСОБА_4 документи мають безпосереднє відношення до кримінального провадження та на даний час продовжують відповідати критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, тому клопотання в частині скасування арешту на вилучені у ОСОБА_4 під час обшуку документів подано передчасно, з огляду на що клопотання про скасування арешту підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 174, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 02 березня 2023 року на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 17 лютого 2023 року під час проведення обшуку, за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

мобільний телефон марки «Iphone 13 pro max» з карткою мобільного оператора НОМЕР_2 імеі 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 , належний ОСОБА_4 .

В решті клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_12