ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1610/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000605, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний обвинувальний акт з додатками.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України та просив призначити судовий розгляд.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, вважав, що відсутність зазначення дати складання обвинувального акту слідчим свідчить про недотримання вимог ст. 291 КПК України і тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення даного порушення.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, які є обов'язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Проте обвинувальний акт не відповідає вказаним вимогам кримінально-процесуального закону.

Так, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості щодо дати та місця його складання та затвердження.

Проте вказані вимоги закону не дотримані, оскільки в обвинувальному акті відсутні дані щодо дати його складання.

Відсутність даних щодо дати складання обвинувального акту є безумовним порушенням вимог КПК щодо змісту обвинувального акту.

З огляду на викладене суд вважає, що допущене порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту унеможливлює призначення судового розгляду.

При цьому суд звертає увагу, що повернення обвинувального акту не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування. Діючий КПК чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу. Крім того, в Пояснювальній записці до проекту Кодексу зазначалося, що «одним з основних напрямів реформування … стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування», «підвищенню гарантій прав підозрюваних та обвинувачених сприятиме також …скасування інституту повернення справи на додаткове розслідування».

Повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК, тобто повноваження прокурора обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акта.

КПК України не передбачає не лише обов`язку, але й можливості відновлення досудового розслідування у випадку повернення обвинувального акту прокурору, оскільки відповідно до статті 282 КПК ця обставина не є підставою для такого відновлення.

Разом з тим, кримінально-процесуальний закон, встановлюючи можливість повернення обвинувального акта прокурору, передбачає, що прокурор має відповідні повноваження для усунення недоліків обвинувального акту на виконання вказівок суду.

Приймаючи рішення про повернення обвинувальному акту прокурору суд вважає, що для усунення недоліків, вказаних у даній ухвалі суду, в проведенні будь-яких слідчих чи процесуальних дій необхідності немає.

При цьому, стороні обвинувачення необхідно звернути увагу, що положень, які би визначали строк, протягом якого після повернення судом обвинувального акта прокурору сторона обвинувачення має виправити недоліки обвинувального акту і звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом чинний КПК України не містить. У той же час відповідно до частини 2 статті 113 КПК України будь-яка процесуальна дія має бути виконана без невиправданої затримки.

Таким чином, для усунення недоліків, вказаних в даній ухвалі суду, прокурор, має процесуальну можливість звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом, дотримавшись при цьому критерію розумності строків.

Також прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого з тих підстав, що ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК Укракїни, встановлені раніше, продовжують існувати.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, категорично заперечував проти заявленого клопотання, вказуючи на недоведеність вини ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині. Також просив врахувати те, що обвинувачений раніше не судимий, тривалий час перебуває під вартою. Звертав увагу, що батько обвинуваченого перебуває на лікуванні з інсультом, що і стало підставою для того, що обвинувачений покинув в/ч та приїхав додому.

Вирішуючи клопотання щодо продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Так, під час досудового розслідування ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються, зокрема, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також суд приймає до уваги, що санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

При цьому суд враховує дані про особу ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, сімейний стан, дані про соціальні зв'язки та спосіб життя, а також йому роль у вчиненні інкримінованого злочину, що у сукупності свідчить про реальність ризику переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, судовий розгляд не розпочався, що свідчить про можливість здійснення впливу обвинуваченим на свідків.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність підстав для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що свідчить скерування обвинувального акту до суду, а крім того з огляду на особу останнього, встановлення існування реальних ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Даних, які би свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я - немає.

Приймаючи до уваги положення абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, що наведені вище, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

При цьому не доведення прокурором наявності ризиків, передбачених п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не впливає на висновки суду про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000605, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - повернути прокурору.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 07 вересня 2023 року включно та утримувати останнього на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 днів, в частині поверення обвинувального акту - протягом 7 днів з моменту оголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя