Провадження №1-кп/369/555/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

В судовому засіданні поставлено на обговорення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , в обґрунтування якого прокурор зазначив, що на даний час ризики, встановлені з часу обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою не зменшилися і не втратили свою актуальність, тому існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_11 переховуватися від суду та впливати на свідків, потерпілого, які ще не допитані у справі. Крім того, прокурор вказував на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, у разі визнання його винуватим. Також прокурор зазначив, що при оцінці ризиків у справі зокрема має бути враховано й характер та спосіб скоєння інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень. Крім того, зазначив, що місце реєстрації обвинуваченого є тимчасово окупованою територією України, вказував на відсутність у обвинуваченого сталих соціальних зв`язків за місцем реєстрації, зокрема відсутність осіб на утриманні, які б могли забезпечити його належну процесуальну поведінку, а також відсутність постійного місця роботи та джерела доходу на момент затримання останнього, а також вказував, що в умовах введення воєнного стану та існування тимчасово непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого ОСОБА_11 від суду є надзвичайно високим. Також прокурор вказував про існування ризику впливу на свідків, які ще не допитані у справі, обґрунтовуючи це тим, що обвинуваченому відомі місце проживання останніх та йому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних із застосуванням насильства. З огляду на вказане, прокурор в клопотанні зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам у справі, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати. Крім того, вказував,

Крім того, в судовому засіданні поставлено на обговорення заявлене 27.06.2023 року обвинуваченим ОСОБА_11 клопотання про зміну запобіжного заходу, яке останній підтримав. Своє клопотання обвинувачений ОСОБА_11 обґрунтував тим, що він тривалий строк утримується під вартою, при цьому вказує, що пред`явлене щодо нього обвинувачення є необґрунтованим, не підтвердженим належними доказами, вину він не визнавав, вказував, що тривале тримання його під вартою є свавіллям та порушенням його прав, також зазначав, що не має наміру переховуватися від суду, що тяжкість пред`явленого обвинувачення сама по собі не може бути підставою для застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначав, що ризик впливу на свідків є непідтвердженим доказами, просив в судовому засіданні дослідити докази на підтвердження доводів клопотання прокурора. Крім того, просив врахувати під час вирішення його клопотання судову практику інших національних судів, а також вказував на норми Конституції України та Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на вказане, обвинувачений ОСОБА_11 заперечив проти клопотання прокурора як необґрунтованого належними доказами.

Захисник ОСОБА_12 проти клопотання прокурора заперечив з підстав його необґрунтованості належними доказами, а також просив задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу з огляду на тривалий час тримання останнього під вартою, відсутність реальних доказів впливу на свідків, наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та існування можливості жити в Київській області.

Захисник ОСОБА_8 щодо вирішення клопотань, заявлених в судовому засіданні, поклався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 проти клопотання прокурора заперечили з підстав необґрунтованості заявлених прокурором ризиків та просили суд в його задоволенні відмовити та задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 й застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Прокурор проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу заперечила, та з приводу клопотання останнього щодо надання доказів на підтвердження існування ризиків у справі, якими підтверджується доводи клопотання, зокрема, які саме свідки заявлені у справі, чи наявна інформація, що у обвинуваченого було вилучено будь-які речі, що мають відношення до справи, зазначила, що мотиви і доводи клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор висловив у спосіб, який вважав правильним і достатнім.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Колегія суддів, вислухавши доводи учасників провадження, вивчивши наявні матеріали, враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, який не надав належних доказів наявності у нього офіційного місця роботи та джерела доходу, активної трудової діяльності до затримання, доказів сталих соціальних зв`язків за місцем проживання, доказів перебування у нього на утриманні осіб, дійшла висновку про існування у справі обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою на даному етапі розгляду справи, тому наявні підстави для задоволення клопотання прокурора. Колегія суддів дійшла висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування обвинуваченого від суду та впливу на свідків.

Колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, суспільно небезпечним наслідком якого стала смерть двох осіб. Таким чином, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_11 може здійснити спроби переховування від суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню. Крім того, докази, зібрані сторонами кримінального провадження, мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи, а тому визначений ризик є обґрунтованим.

Також колегія суддів бере до уваги, що свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з огляду на стадію розгляду справи, тому існує реальний ризик впливу на свідків у справі.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються обвинуваченому, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_11 . Разом з тим, доводи обвинуваченого та його захисника про те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має гарантоване місце проживання, не зменшують та не спростовують наявні у справі ризики та висновки суду в зв`язку із цим про відсутність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який. Таким чином, з урахуванням вказаного, відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що питання доведеності пред`явленого обвинувачення при розгляді клопотання, яке стосується запобіжного заходу, суд не з`ясовує.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Колегія суддів виходить із того, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України.

Врахувавши положення статей 177, 178, ч. 5 статті 182 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу та вбачає достатньо підстав, з огляду на тривалість перебування обвинуваченого в місці попереднього ув`язнення, для зменшення розміру застави з 150 до 140 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 375760 грн з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Суд, дійшов висновку, що такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, на 60 днів з 27.06.2023 року до 25.08.2023 року включно.

Залишити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_11 заставу, розмір якої зменшити до 140 (сто сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 375760 (триста сімдесят п`ять сімсот шістдесят) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:

Отримувач:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Код отримувача ( код ЄДРПОУ): 26268119

Банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ

Рахунок отримувача UA0018661.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на банківські реквізити, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 з-під варти та повідомити усно і письмово Києво-Святошинський районний суд Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 29.06.2023 року о 15 год. 00 хв.

Головуюча суддя ОСОБА_13 Перекупка

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3