Справа № 367/4536/23
Провадження № 1-кс/367/653/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0001866 від 01.06.2022 за ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 353 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горенка Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , депутата Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області VІІІ скликання, раніше не судимого,-

в с т а н о в и в :

27.06.2023 до Ірпінського міського суду Київської області надійшло вищевказане клопотання, в якому прокурор просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави понад вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на суму 345 000 тис. грн. (триста сорок п`ять тисяч гривень). Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього; цілодобово не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця реєстрації (проживання) за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваними у даному кримінальному провадженні. здати прокурору паспорт для виїзду за кордон.

Згідно клопотання, Слідчим відділом ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001866 від 01.06.2022 за ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 353 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, за змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України з 24.02.2022 на 30 діб введено воєнний стан, який у подальшому продовжується на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 253/2023.

Статтею 78 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що повноваження селищної ради можуть бути достроково припинені у випадках передбачених Законами України «Про військово-цивільні адміністрації» та «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 3 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом.

У такому випадку повноваження селищної ради достроково припиняються з дня набрання чинності актом Президента України про утворення відповідної військово-цивільної, військової адміністрації.

Встановлено, що Гостомельський селищний голова ОСОБА_6 загинув 03.03.2022 під час збройної агресії рф та окупації селища Гостомель військовослужбовцями та іншими військовими угрупуваннями рф.

У подальшому, на підставі Указу Президента України від 21.03.2022 № 156/2022 «Про утворення військової адміністрації» та на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - 21.03.2022 утворено Гостомельську селищну військову адміністрацію Бучанського району Київської області. Указ набрав чинності з дня його оприлюднення.

Таким чином, повноваження Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області достроково припинено 21.03.2022.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» - посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посада секретаря відповідної ради є виборною посадою, на яку особа обирається або затверджуються відповідною радою.

Встановлено, що на підставі рішення Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області № 01-01-VІІІ від 14.01.2021 «Про оголошення підсумків виборів, визнання повноважень Гостомельського селищного голови та депутатів Гостомельської селищної ради» - визнано повноваження депутатів Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області VІІІ скликання у складі 26 осіб, серед яких визнано депутатом ОСОБА_4 .

Також, рішенням Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області № 03-01-VІІІ від 18.01.2021 «Про обрання секретаря Гостомельської селищної ради» затверджено протокол № 2 від 18.01.2021 засідання лічильної комісії Гостомельської селищної ради про результати голосування щодо обрання секретаря Гостомельської селищної ради та обрано на посаду секретаря ради на строк повноважень Гостомельської селищної ОСОБА_4 - депутата Гостомельської селищної ради.

Однак з урахуванням положень Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України від 21.03.2022 № 156/2022 «Про утворення військової адміністрації» - повноваження секретаря Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області припинено 21.03.2022.

Крім того, пунктом 6 частини 1 статті 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що повноваження селищного голови вважаються достроково припиненими у разі його смерті.

Пунктом 11 вказаної частини статті визначено, що у такому випадку повноваження селищного голови припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади - з дня прийняття відповідною радою рішення, яким береться до відома зазначений факт.

У зв`язку з тим, що сесії Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області після повномасштабного військового вторгнення рф на територію України не проводились - рішення, яким взято до відому факт смерті Гостомельського селищного голови не прийнято.

Також відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень - повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради, крім випадків дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови відповідно до Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» або Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Таким чином, ОСОБА_4 не набув повноважень Гостомельського селищного голови та головуючого на 21 сесії VIII скликання селищної ради, а його повноваження секретаря Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області є припиненими в силу положень Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про правовий режим воєнного стану».

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.

Згідно ч. 16 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» протоколи сесій сільської, селищної, міської ради, прийняті нею рішення підписуються особисто сільським, селищним, міським головою, районної у місті, районної, обласної ради - головою відповідної ради, у разі їх відсутності - відповідно секретарем сільської, селищної, міської ради, відповідно заступником голови районної у місті, районної ради чи першим заступником, заступником голови обласної ради, а у випадку, передбаченому частинами сьомою та восьмою цієї статті, - депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні.

Відповідно до п. п. 51, 54 Регламенту роботи Гостомельської селищної ради - прийняті рішення підписуються селищним головою та секретарем ради, або депутатом ради, який за дорученням депутатів головував на її засіданні. Рішення селищної ради, які не мають загального значення чи нормативного характеру надсилаються відповідним виконавцям, на яких поширюється їх дія. Такі рішення набувають чинності після їх прийняття і підписання, якщо селищною радою не встановлено більш пізнай строк введення їх в дію.

Незважаючи на вказане, ОСОБА_4 за відсутності повноважень на вирішення будь-яких питань місцевої ради та її виконавчих органів, на розпорядження землями комунальної власності, майном, бюджетом місцевої ради та підписання будь-яких документів, у тому числі рішень селищної ради, здійснив самовільне присвоєння владних повноважень Гостомельського селищного голови та головуючого на 21 сесії VIII скликання Гостомельської селищної ради за наступних обставин.

Так, у період з 21.03.2022 по 23.05.2022 (точні дата, час та місце досудовим слідством не встановлені, але не пізніше 23.05.2022) у ОСОБА_4 , який достовірно розумів, що його повноваження як секретаря Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області є припиненими, після смерті голови вказаної селищної ради він не набув його повноважень у порядку встановленому Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», знаючи, що секретар не може здійснювати повноваження селищного голови та головуючого на 21 сесії VIII скликання селищної ради, як в силу Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» так і в силу Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - умисно, протиправно, ввівши в оману оточуючих щодо наявності повноважень по розпорядженню та управлінню майном комунальної власності Гостомельської територіальної громади та бюджетом селища, самовільно присвоїв владні повноваження Гостомельського селищного голови, який головував на 21 сесії VIII скликання Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області та підписав рішення Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області 21 сесії VIII скликання, тим самим надавши можливість їх використання у власних цілях та в інтересах третіх осіб.

Зокрема встановлено, що ОСОБА_4 , будучи депутатом Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області VІІІ скликання - у порушення п. п. 51, 54 Регламенту роботи Гостомельської селищної ради, ст. 42, 46, 50, 59, 78, п. п. 6, 11 ч. 1 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 4, 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період з 21.03.2022 по 23.05.2022 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з використанням присвоєних за відсутності підстав владних повноважень представника влади, не будучи уповноваженим на такі дії - підписав рішення Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області 21 сесії VIII скликання, що була проведена під головуванням Гостомельського селищного голови ОСОБА_6 , а саме рішення від 23.02.2022:

№ 1757-21-VІІІ, № 1735-21-VІІІ, № 1822-21-VІІІ, № 1644-21-VІІІ, № 1770-21-VІІІ, № 1814-21-VIII, № 1817-21-VІІІ, № 1816-21-VІІІ, № 1709-21-VІІІ, № 1675-21-VІІІ, № 1762-21-VІІІ, № 1759-21-VІІІ, № 1769-21-VІІІ, № 1844-21-VІІІ, № 1842-21-VІІІ, № 1674-21-VІІІ, № 1771-21-VІІІ, № 1734-21-VІІІ, № 1760-21-VІІІ, № 1823-21-VІІІ, № 1767-21-VІІІ, № 1768-21-VІІІ, № 1765-21-VІІІ, № 1843-21-VІІІ, № 1763-21-VІІІ, № 1815-21-VІІІ, № 1785-21-VІІІ, № 1807-21-VІІІ, № 1798-21-VІІІ, № 1806-21-VІІІ, № 1791-21-VІІІ, № 1795-21-VІІІ, № 1783-21-VІІІ, № 1784-21-VІІІ, № 1810-21-VІІІ, № 1792-21-VІІІ, № 1805-21-VІІІ, № 1793-21-VІІІ, № 1804-21-VІІІ, № 1803-21-VІІІ, № 1777-21-VІІІ, № 1776-21-VІІІ, № 1782-21-VІІІ, №1787-21-VІІІ, № 1801-21-VІІІ, № 1778-21-VІІІ, № 1780-21-VІІІ, №1809-21-VІІІ, № 1811-21-VІІІ, № 1812-21-VІІІ, № 1813-21-VІІІ, №1772-21-VІІІ, № 1773-21-VІІІ, № 1774-21-VІІІ, № 1775-21-VІІІ, № 1786-21-VІІІ, № 1779-21-VІІІ, № 1789-21-VІІІ, № 1808-21-VІІІ, № 1781-21-VІІІ, № 1800-21-VІІІ, № 1794-21-VІІІ, № 1790-21-VІІІ, № 1796-21-VІІІ, № 1799-21-VІІІ, № 1788-21-VІІІ, № 1802-21-VІІІ, № 1819-21-VІІІ, № 1737-21-VІІІ, № 1764-21-VІІІ, № 1751-21-VІІІ, № 1752-21-VІІІ, № 1738-21-VІІІ, № 1741-21-VІІІ, № 1745-21-VІІІ, № 1746-21-VІІІ, № 1736-21-VІІІ, № 1740-21-VІІІ, № 1743-21-VІІІ, № 1744-21-VІІІ, № 1739-21-VІІІ, № 1742-21-VІІІ, № 1818-21-VІІІ, № 1821-21-VІІІ, № 1820-21-VІІІ, № 1758-21-VІІІ, № 1749-21-VІІІ, № 1748-21-VІІІ, № 1750-21-VІІІ, № 1747-21-VІІІ, № 1753-21-VІІІ, № 1755-21-VІІІ, № 1756-21-VІІІ, № 1754-21-VІІІ, № 1635-21-VIII, № 1643-21-VIII, - з метою подальшого введення їх в дію в незаконний спосіб для використання у власних корисливих цілях та в інтересах третіх осіб.

У подальшому на підставі рішення Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області № 1635-21-VIII від 23.02.2022 «Про надання матеріальної допомоги», які підписав ОСОБА_4 , 21 громадянину безпідставно виплачено 345 тисяч гривень..

Протиправними діями ОСОБА_4 Гостомельській територіальній громаді завдано матеріальних збитків у великих розмірах на суму 345 тисяч гривень, що у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України, - самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаному із вчиненням суспільно небезпечного діяння.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи депутатом Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області VІІІ скликання, за відсутності повноважень секретаря Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, самовільно присвоївши владні повноваження Гостомельського селищного голови та головуючого на 21 сесії VIII скликання, умисно, протиправно, шляхом введення в оману оточуючих щодо наявності повноважень по розпорядженню та управлінню майном комунальної власності Гостомельської територіальної громади та бюджетом селища - здійснив витрачання коштів місцевого бюджету за наступних обставин.

Таз з урахуванням положень п. 13 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - саме селищний голова є розпорядником бюджетних коштів та використовує їх лише за призначенням, визначених радою.

Встановлено, що повноваження Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області достроково припинено починаючи з 21.03.2022 у зв`язку із прийняттям Указу Президенка України № 156/2022 «Про утворення військової адміністрації», на підставі якого та на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 21.03.2022 утворено Гостомельську селищна військову адміністрацію Бучанського району Київської області.

Однак, ОСОБА_4 у період з 21.03.2022 по 23.05.2022 (точний час та місце не встановлено, але не пізніше 23.05.2022) умисно, протиправно, шляхом привласнення владних повноважень головуючого на 21 сесії VIII скликання Гостомельського селищного голови, у тому числі щодо розпорядження бюджетними коштами, протиправно набувши таким чином права відання коштами місцевого бюджету, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди місцевому бюджету - підписав рішення Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області 21 сесії VIII скликання від 23.02.2022, у тому числі рішення Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області № 1635-21-VІІІ від 23.02.2022 «Про надання матеріальної допомоги», на підставі якого 23.05.2022 з місцевого бюджету Гостомельської селищної ради на рахунки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 було безпідставно перераховано 345 000 гривень.

У зв`язку з протиправними діями ОСОБА_4 Гостомельській територіальній громаді завдано матеріального збитку у великих розмірах на суму 345 тисяч гривень, що у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, - розтрата чужого майна, яке перебувало в його віданні, вчинене у великих розмірах, в умовах воєнного стану.

«26» червня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаному із вчиненням суспільно небезпечного діяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України та розтраті чужого майна, яке перебувало в його віданні, вчинене у великих розмірах в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюються ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Горенка Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий у АДРЕСА_1 , депутат Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області VІІІ скликання, раніше не судимий.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є те, що усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, може навмисно переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. При цьому, вказане кримінальне правопорушення відноситься до корупційного правопорушення відповідно до приписів ст. 45 КК України, а тому в разі засудження останньому загрожує лише реальна міра покарання на значний термін.

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, зазначає наступне:

- підозрюваний не має на утриманні недієздатних чи непрацездатних утриманців, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_4 може вчинити ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для кримінального провадження. На даний час органом досудового розслідування встановлюються інші особи, причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, речі, письмові записи з розподіленням ролей та описом реалізації узгодженого плану та інші документи, які останні використовували при підготовці до його вчинення, документи, які останні складали, видавали та використовували задля незаконного заволодіння грошовими коштами. Знаючи про місце зберігання вказаних речей підозрюваний ОСОБА_4 може їх знищити з метою уникнення відповідальності, що в свою чергу унеможливить встановленню істини у справі.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може впливати на свідків, експертів, інших осіб у кримінальному провадженні необхідно зазначити наступне - даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний маючи вільну можливість у пересуванні та знаючи про фактичне місце проживання свідків, які ще не допитані безпосередньо в суді, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що підозрюваний перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань. При цьому, зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 не визнає, що присвоює владні повноваження та вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення, а тому є ризик того, що він і в подальшому може вводити в оману оточуючих щодо свого статусу не маючи повноважень діяли від імені органу місцевого самоврядування.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, таким чином реалізувати ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що останній має широке коло близьких родичів, знайомих, друзів, яких останній може схиляти до дачі неправдивих показів органу досудового розслідування на його користь, в тому числі щодо забезпечення собі псевдо алібі, таким чином перешкоджатиме органу досудового розслідування.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що останній вказане кримінальне правопорушення вчинив з корисливих мотивів та з використанням присвоєних владних повноважень, а тому може вчиняти інші злочини по відношенню до комунального майна чи майна третіх осіб з метою розтрати коштів чи особистого збагачення.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинене кримінальне правопорушення, тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, соціальні зв`язки підозрюваного, майновий стан та інше.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу у межах цього кримінального провадження, сторона обвинувачення також просить суд врахувати тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, його вік та стан здоров`я, сімейний стан, майновий стан, особу підозрюваного.

На думку сторони обвинувачення матеріали клопотання дають суду достатньо підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки наявні підстави вважати, що саме цей запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, на даний час зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК, та його належну поведінку.

Враховуючи характер кримінального провадження, майновий стан підозрюваного та значну суспільну небезпеку інкримінованого йому злочину, у сторони обвинувачення немає підстав вважати, що застава, сума якої визначатиметься виключно до ступеню тяжкості злочину, зможе забезпечити реалізацію мети обрання запобіжного заходу, та керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України, яка передбачає, що «у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткових мінімумів відповідно», а тому слідчим суддею необхідно визначити розмір застави ОСОБА_4 більше ніж максимальні межі застави передбачені для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, а саме на суму заподіяних збитків, тобто 345 тис. грн. (триста сорок п`ять тисяч гривень).

Виключність випадку ґрунтується на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, внаслідок якого завдано збитків територіальній громаді у великих розмірах.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи, що прокурором не обґрунтовано мотивів звернення із даним клопотанням.

За частиною 6 статті 193 КПК, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001866 від 01.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 353 КК України, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Слідчим відділом ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001866 від 01.06.2022 за ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 353 КК України.

«26» червня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаному із вчиненням суспільно небезпечного діяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України та розтраті чужого майна, яке перебувало в його віданні, вчинене у великих розмірах в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частиною 1 статті 177КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Також за статтею 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до частини 7 статті 42 КПК, протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу підозрюваного чи обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно із частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також, згідно із практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), слід мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Також практика ЄСПЛ передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі №30671/04 від 23.01.2012 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак, вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого, окрім іншого, підозрюється ОСОБА_4 , яке передбачене частиною 4 статті 191, за класифікацією статті 12 КК належить до тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави до підозрюваного, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж застава, зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку такого, нівелювати наявні ризики та забезпечить дієвість кримінального провадження.

Суд приймає до уваги також практику ЄСПЛ, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні прокурора, суд вважає, що наведені обставини свідчать про існування ризиків, на які посилається прокурор, але й при цьому судом оцінена наявність обставин, які за статтею 178 КПК повинні враховуватись при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зокрема те, що обвинувачений на теперішній час працює, має постійне джерело доходів, не переховується від слідства, має постійне місце проживання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до статті 178 КПК України, суд оцінює матеріали, всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою; вік та стан здоров`я; її репутацію, майновий стан.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Аналізуючи подане прокурором клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, суд доходить до висновку про те, що прокурором належним чином не доведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з чим, клопотання прокурора задоволенню не підлягає, а суд вважає достатнім та необхідним обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0001866 від 01.06.2022 за ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 353 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора за першим викликом; не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками.

Початок строку дії ухвали обчислювати із 28.06.2023 року до 26.08.2023 року включно.

Повний текст ухвали оголошено 29.06.2023 о 17.00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1