Провадження № 1-кс/127/6687/23
У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області, майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000596 від 16.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи умисно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, у період з початку червня 2023 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, до 06.06.2023 організували незаконне переправлення двох осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Разом із цим, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи всупереч вимогам указаних нормативно-правових документів, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, маючи навики орієнтування на місцевості поблизу державного кордону України в прикордонній зоні Могилів-Подільського району Вінницької області, тобто в районі лінії розмежування державного кордону України та Республіки Молдови, на початку червня 2023 року, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, підшукали громадян України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким достеменно було відомо про зазначені тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, однак які бажали незаконно перетнути державний кордон України. Надалі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа зв`язалися з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за допомогою мобільного додатку «Telegram» та повідомили їм, що можуть посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши дату та порядок незаконного переплавлення через державний кордон, а також повідомили, що вартість такої послуги буде становити 4000 та 4500 доларів США відповідно. На цю пропозицію ОСОБА_7 та ОСОБА_10 погодилися. Надалі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел, 04.06.2023 та 06.06.2023 за допомогою мобільного додатку «Telegram» повідомили ОСОБА_7 та ОСОБА_11 про те, що перетин державного кордону України буде здійснюватися 06.06.2023 поза пунктом пропуску через державний кордон через водний простір в Могилів-Подільському районі Вінницької області, зазначивши про необхідність їх прибуття в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області.

Цього ж дня невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи відповідно до розподілу ролей між учасниками злочину, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль перевезла ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за маршрутом: м. Кам`янець-Подільський м. Могилів-Подільський с. Козлів Могилів-Подільського району Вінницької області.

Продовжуючи діяти за раніше розробленим злочинним планом, невстановлена особа супроводила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в обумовлене місце до ОСОБА_5 , який привів їх до місця проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 з метою одержання засобу незаконного переправлення через державний кордон гумового човна. Далі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перенесли зазначений плавзасіб до річки Дністер у напрямку лінії розмежування українсько-молдовського кордону, де ОСОБА_6 мав перевезти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кодон України поза пунктом пропуску та одержати від них обумовлену суму грошових коштів, які розподілити між всіма учасниками злочину. Водночас, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа не змогли переправити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через річку Дністер на територію Республіки Молдови через незалежні від них причини, оскільки були затримані працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ріпки, Ізяславського району Хмельницької області, житель АДРЕСА_2 , громадянин України, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_5 о 01 годині 00 хвилин 07 червня 2023 року, затримано відповідно до ст. 208 КПК України, як особу, підозрювану у вчиненні злочину.

На виконання вимог статей 277, 278 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено о 22 год. 42 хв., 07.06.2023 слідчим в приміщені ІТТ №1 ГУНП у Вінницькій області.

ОСОБА_5 , слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , володіє об`єктом нерухомості на праві приватної форми власності, а саме квартирою АДРЕСА_3 та автомобілем «AUDI A 6», 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Слідчий ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, однак 14.06.2023 звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання у його відсутність, у якій також зазначив, що вказане клопотання підтримує в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на наведене, з метою забезпечення арешту майна, підозрюваний не повідомлявся про розгляд даного клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи умисно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, у період з початку червня 2023 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, до 06.06.2023 організували незаконне переправлення двох осіб через державний кордон України за наступних обставин.

Разом із цим, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи всупереч вимогам указаних нормативно-правових документів, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, маючи навики орієнтування на місцевості поблизу державного кордону України в прикордонній зоні Могилів-Подільського району Вінницької області, тобто в районі лінії розмежування державного кордону України та Республіки Молдови, на початку червня 2023 року, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, підшукали громадян України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким достеменно було відомо про зазначені тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, однак які бажали незаконно перетнути державний кордон України. Надалі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа зв`язалися з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за допомогою мобільного додатку «Telegram» та повідомили їм, що можуть посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши дату та порядок незаконного переплавлення через державний кордон, а також повідомили, що вартість такої послуги буде становити 4000 та 4500 доларів США відповідно. На цю пропозицію ОСОБА_7 та ОСОБА_10 погодилися. Надалі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел, 04.06.2023 та 06.06.2023 за допомогою мобільного додатку «Telegram» повідомили ОСОБА_7 та ОСОБА_11 про те, що перетин державного кордону України буде здійснюватися 06.06.2023 поза пунктом пропуску через державний кордон через водний простір в Могилів-Подільському районі Вінницької області, зазначивши про необхідність їх прибуття в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області.

Цього ж дня невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи відповідно до розподілу ролей між учасниками злочину, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль перевезла ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за маршрутом: м. Кам`янець-Подільський м. Могилів-Подільський с. Козлів Могилів-Подільського району Вінницької області.

Продовжуючи діяти за раніше розробленим злочинним планом, невстановлена особа супроводила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в обумовлене місце до ОСОБА_5 , який привів їх до місця проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 з метою одержання засобу незаконного переправлення через державний кордон гумового човна. Далі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перенесли зазначений плавзасіб до річки Дністер у напрямку лінії розмежування українсько-молдовського кордону, де ОСОБА_6 мав перевезти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кодон України поза пунктом пропуску та одержати від них обумовлену суму грошових коштів, які розподілити між всіма учасниками злочину. Водночас, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа не змогли переправити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через річку Дністер на територію Республіки Молдови через незалежні від них причини, оскільки були затримані працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ріпки, Ізяславського району Хмельницької області, житель АДРЕСА_2 , громадянин України, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_5 о 01 годині 00 хвилин 07 червня 2023 року, затримано відповідно до ст. 208 КПК України, як особу, підозрювану у вчиненні злочину.

07 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Проаналізувавши зміст доданих до клопотання документів слідує висновок, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обґрунтована.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, санкціею частини третьої статті 332 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №335342759 від 12.01.2023 слідує, що ОСОБА_5 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 .

Крім того, з інформаційної картки на транспортний засіб, сформованої 14.06.2023, слідує, що ОСОБА_5 є власником автомобіля «AUDI A 6», 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, врахувавши те, що вищевказане майно належить особі, щодо якої судом може бути призначено покарання у виді конфіскації майна, а відтак з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

В той же час, відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя вважає, що арешт на частину квартири та автомобіль, необхідно накласти шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном будь- яким чином, однак без позбавлення права користування вказаним майном.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 ;

- автомобіль «AUDI A 6», 1997 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони розпоряджатися вказаним майна будь-яким чином, однак без позбавлення власника права користування вказаним майном.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: