Справа № 456/2313/23
Провадження № 1-кп/456/276/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 13.04.2023, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , перебуваючи на профілактичному обліку в секторі превенції Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області як «кривдник», що внесений до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в період з 26 травня 2022 року по 12 квітня 2023 року систематично вчиняв по відношенню до своєї дружини ОСОБА_4 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах фізичною розправою, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що погіршило якість її життя із супроводженням відчуття глибокого душевного страждання, поєднаного з формуванням внутрішнього психологічного конфлікту, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило порушення сну, загальну слабкість, дратівливість, неспокій, внутрішню напругу, зниження працездатності, страх, тривогу при згадуванні про чоловіка, який систематично вчиняє психологічне насильство, та призвело до порушення адаптації, змішаної тривожно-депресивної реакції потерпілої ОСОБА_4 , тобто психічного розладу, що виникає внаслідок стресових факторів, які травмують психіку, таких як, побутові насильства, та невротичного розладу, що характеризується поєднанням симптомів тривоги та депресії, яке виразилось у наступному.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 протягом року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї.

Зокрема, 26 травня 2022 року близько 19:00 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання, що по АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_4 , в ході якого виражався в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, за яке на нього накладено адміністративне стягнення постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2022 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Надалі, 17 липня 2022 року близько 00:30 ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_4 у присутності малолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2013 року народження, та ОСОБА_7 , 2021 року народження, в ході якого ображав дружину нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим своїми діями чинив моральний та психологічний тиск, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.09.2022 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Крім цього, 17 жовтня 2022 року близько 13:30 ОСОБА_5 , перебуваючи навпроти магазину, що в АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт зі своєї дружиною ОСОБА_4 , в ході якого виражався в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2022 на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства в сім`ї, ОСОБА_5 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 12 квітня 2023 року близько 18:15, перебуваючи біля магазину, що в АДРЕСА_4 , висловлювався в бік ОСОБА_4 образливими словами та нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_4 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_5 тривалий час систематично заподіював своїй дружині ОСОБА_4 психологічні страждання, що виражались у словесних образах, погрозах їй фізичною розправою та приниженні її честі та гідності, що неодноразово викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, а також завдали шкоди її психічному здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне психологічне насильство щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладу здоров`я та погіршення якості життя потерпілої, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 26.05.2022 близько 19:00 в АДРЕСА_2 , 17.07.2022 близько 00:30 в АДРЕСА_3 , 17.10.2022 близько 13:30 в АДРЕСА_2 , 12.04.2023 близько 18:15 в АДРЕСА_4 ображав свою дружину ОСОБА_4 нецензурними словами в прсутн6ості сторонніх громадян та своїх малолітніх дітей, погрожував фізичною розправою, оскільки вважав, що дружина чинить йому перешкоди в зустрічах з дітьми. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить пробачення в потерпілої. Просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що перший конфлікт між нею та обвинуваченим стався 28.02.2022, після чого обвинувачений продовжує влаштовувати сварки, конфлікти, постійно кричить, дебоширить під надуманим приводом, начебто вона чинить йому перешкоди в зустрічах з дітьми. Обвинувачений поводить себе вкрай агресивно, в громадських місцях у присутності сторонніх людейя кричить, обзиває її непристойними словами, принижує, у зв`язку з чим вона змушена викликати працівників поліції, які неодноразово складали адміністративні протоколи про притягнення обвинуваченого до адмінвідповідальності за вчинення насильства в сім`ї. 26.05.2022 близько 19:00 в с. Йосиповичі Стрийського району Львівської області, де вона проживає, на вул. Шевченка обвинувачений знову ж таки під надуманим приводом вчинив з нею конфлікт, в ході якого висловлювався в її сторону нецензурною лайкою в присутності сторонніх осіб. 17.07.2022 близько 00:30 обвинувачений на АДРЕСА_3 , де вона проживає разом з двома малолітніми дітьми, в їх присутності кидав каміння у вікна, кричав, погрожував фізичною розправою. Його протиправні дії допоміг припинити сусід, а потім вона викликала працівників поліції. 17.10.2022 близько 13:30 обвинувачений навпроти магазину, що в АДРЕСА_2 , знову вчинив з нею черговий конфлікт під надуманим приводом, що вона перешкоджає йому зустрічатися з дітьми. Хоча старша донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сама уникає з ним зустрічей, так як боїться його. Крім цього, 12.04.2023 близько 18:15 біля магазину, що в АДРЕСА_4 обвинувачений у присутності сторонніх громадян висловлювався в її бік образливими словами, нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Обвинувачений фактично переслідує її, що викликає в неї побоювання за свою безпеку та завдає шкоди її психічному здоров`ю. Просить карати обвинуваченого за законом, оскільки він повинен відповісти за свої протиправні дії щодо неї.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенняі визнав повністю.

Отримавши показання ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України є вірною.

Законодавче визначення домашнього насильства міститься як в міжнародних, так і національних правових актах.

Зокрема, у п. «b» ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі - Стамбульська конвенція) визначено домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

При цьому ст. 2 цього Документу наголошує, що Стамбульська конвенція застосовується до всіх форм насильства стосовно жінок, у тому числі домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.

Таким чином, міжнародно-правова регламентація вказаного питання орієнтує, що визначальним є правова заборона будь-якої форми насильства, яка може відображатися у різних статях КК, незалежно від родового об`єкта кримінально-правової охорони, оскільки принциповим є не сфера суспільних відносин, в яких відбувається насильство, а сам факт таких дій, які є забороненими.

На національному рівні у п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьби з цими явищами» від 06 грудня 2017року № 2227-VIII КК України доповнено ст. 126-1 КК України, згідно з якою домашнє насильство - це умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Окрім того, юридична відповідальність за домашнє насильство передбачена не лише кримінальним законом, а й ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якої домашнє насильство визначається як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, наведені аргументи переконують, що поняття «домашнє насильство» має комплексний характер, регламентується у різних сферах суспільних відносин, а тому при встановленні змісту поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» слід виходити із конкретних фактичних обставин вчиненого насильства щодо особи, а не юридичної оцінки дій винуватця.

Наведена правова позиція викладена в Ухвалі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 453/225/19, провадження № 151-4000км19.

Виходячи з аналізу вимог п. 13 ч. 1 ст. 3, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та практики ЄСПЛ, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб вчинення злочину), форму вини, мотив і мету його вчинення, а правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті КК, а й точне формулювання об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо своєї дружини, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 .

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію потерпілої, яка просить карати обвинуваченого за законом, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1КК України, і призначити покарання за ст. 126-1КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1