В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2023 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 461/8028/20

відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львів, українки, громадянки України, з середньою освітою, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючої, без місця реєстрації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 29.03.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненої від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, 28.03.2023 року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 29.03.2021 року, та направлено для відбуття покарання,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2020 року о 16:31 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні автомобіля, який рухався поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена нею інформація є неправдивою, здійснила дзвінок із контактного номеру оператора стільникового зв`язку «Vodafone» НОМЕР_1 на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам служби завідомо неправдиву інформацію про те, що будинок АДРЕСА_3 заміновано, що призвело до дезорганізації функціонування закладу бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за вказаною адресою та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяла шкоду суспільним відносинам у сфері громадської безпеки.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, визнала. Пояснила, що дійсно 18 вересня 2020 року здійснила дзвінок на лінію екстреного виклику «102» та повідомила працівникам служби завідомо неправдиву інформацію про те, що будинок АДРЕСА_3 заміновано.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України при вищезазначених обставинах.

Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість, мотиви, розмір заподіяної шкоди, цивільний позов, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані її дії, оскільки ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України, тобто завідомо неправдиво повідомила про підготовку вибуху.

При призначенні покарання обвинуваченій суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючої покарання обставини.

Суд враховує, що скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , передбачене ч. ч. 1 ст. 259 КК України, є тяжким злочином.

Вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,ОСОБА_4 заподіяла шкоду суспільним відносинам у сфері громадської безпеки.

ОСОБА_4 характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судима вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 29.03.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнена від відбування покарання з випробуванням згідно з ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, 28.03.2023 року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 29.03.2021 року, та направлено ОСОБА_4 для відбуття покарання.

Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття обвинуваченої, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги вищезазначені обставини, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. ст. 259 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Суд бере до уваги, що обвинувачена кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 259 КК України, вчинила до постановлення вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 29.03.2021 року.

Тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 29.03.2021 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Окрім того, у межах даного кримінального провадження проведено криміналістичну експертизу відео-звукозапису на суму 1307,52 грн., яка у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягає стягненню з ОСОБА_4 в повному обсязі на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченій по даній справі не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 259 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 остаточне покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 29.03.2021 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк остаточного покарання строк попереднього ув`язнення в період з дня її затримання, тобто з 18.09.2020 року, по 21.09.2020 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.

Строк відбування покарання рахувати з 29.03.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати у вказаному кримінальному провадженні на залучення експерта в розмірі 1307,52 грн., а саме за проведення криміналістичної експертизи відео- звукозапису від 23.09.2020 року № 6256/6257

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_1