Справа № 303/1512/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/476/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 березня 2023 року щодо :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, який має на утриманні неповнолітню дитину, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, який має на утриманні неповнолітню дитину, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 187 КК України та виправдано, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено ним.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

За вироком суду, ОСОБА_7 , в період часу з 16 год. 50 хв. 22 травня 2021 року по 07 год. 45 хв. 25 травня 2021року, точна дата та час досудовим розслідування не встановлена, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті викрадення чужого майна, шляхом пошкодження навісного замка та віджиму вхідних дверей, проник до середини приміщення відділення поштового зв`язку «Дерцен» акціонерного товариства «Укрпошта», що розташоване за адресою: Мукачівський район, село Дерцен, вулиця Ракоці, 179, звідки таємно викрав комп`ютер моноблок марки «ASUS» моделі «А4110», вартість якого становить 8927,00 гривень, чим самим завдав потерпілому АТ «Укрпошта» () матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_7 , в ніч на 04.06.2021, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом пошкодження навісного замка на в`їзних воротах території розташованої по вул. Ужгородська, 165Г, в м. Мукачево, відчинили ворота та на пристосованому легковому автомобілі ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , який тимчасово перебував у володінні ОСОБА_7 , заїхали на територію недіючого заводу торгівельного обладнання, де шляхом пошкодження петлі на дерев`яних дверях приміщення адміністративної будівлі заводу торгівельного обладнання, проникли в середину, звідки з різних кімнат будівлі винесли та завантажили в припаркований на території причіп марки «П2» (без реєстраційних знаків) належне ОСОБА_11 на праві приватної власності майно, а саме: чотирнадцять бамбукових огорож, вартість яких, становить 7022,44 гривень; два столи виготовлені із бамбука, вартість яких становить 3375,67 гривень;; чотири полотна з ротангу, вартість яких становить 1060,00 гривень; два бамбукові килими, вартість яких становить 1115,00 гривень; двадцять дев`ять нижніх частин крісел Папсан виготовлених із ротанга, вартість яких становить 41967,74 гривень; тридцять одну верхню частину крісел Папсан виготовлених із ротанга, вартість яких становить 52322,93 гривень.

Після чого, під`єднали автомобільний причеп марки «П2», вартість якого становить 2340,00 гривень, належний потерпілому ОСОБА_11 завантажений викраденим майном до легкового автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 та виїхали з території разом із викраденим майном.

В результаті крадіжки, своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 таємно викрали від потерпілого ОСОБА_11 майна на загальну суму 109203,74 гривні.

Окрім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням день та час у нього, за попередньою змовою з невстановленими особами, матеріали відносно яких органом досудовим розслідуванням виділені в окреме провадження, виник корисний умисел направлений на вчинення особливо тяжкого злочину - розбійного нападу, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами з каси будівлі ТзОВ Альянс Логістик: м. Мукачево, вул. Берегівська - об`їзна, буд.№6.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_7 за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких органом досудового розслідування виділені в окреме провадження 09.09.2020 близько 20:50 години на автомобілі марки FORD Focus д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, безперешкодно заїхали на територію ТзОВ Альянс Логістик, яке знаходиться за адресою: вул. Берегівська - об`їздна, буд.№6 в м.Мукачево, де припаркували вказаний автомобіль, при цьому двигун не вимикали. Дочекавшись поки всі робітники вказаного товариства розійдуться, ОСОБА_7 разом із невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої органом досудового розслідування виділені в окреме провадження, шляхом вільного доступу, зайшли до приміщення та піднялися на другий поверх, до кабінету з надписом Виконавчий директор, в якому в той час знаходилася касир товариства ОСОБА_12 та рахувала грошові кошти, які їй напередодні здали торгові агенти.

Увійшовши до кабінету, двері до якого були у привідчиненому стані, невстановлена досудовим слідством особа, матеріали відносно якої органом досудового розслідування виділені в окреме провадження, дістала із-за спини металевий предмет чорного кольору, з виду схожий на пістолет, та намагався вдарити касира ОСОБА_13 , однак остання вчасно зреагувала та ухилилась від удару. Після чого невстановлена досудовим слідством особа, матеріали відносно якої органом досудового розслідування виділені в окреме провадження, схопила своєю рукою за обидві руки ОСОБА_13 та іншою рукою в якій тримала металевий предмет, з виду схожий на пістолет приклала його до шиї касира ОСОБА_12 де в той час ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою відкритого викрадення чужого майна почав відкрито викрадати грошові кошти. В подальшому розуміючи, що ОСОБА_7 позбавлений можливості самостійно заволодіти всією сумою грошових коштів, невстановлена досудовим слідством особа відштовхнула касира ОСОБА_12 в іншу сторону, тим часом самостійно схопила картонну коробку в середині якої знаходились грошові кошти та разом з ОСОБА_7 почали вибігати з приміщення вказаного кабінету. Вибігши з будівлі ТзОВ Альянс Логістік ОСОБА_7 разом із невстановленою досудовим слідством особою сіли до салону автомобіля марки Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 сірого кольору та поїхали в сторону вулиці Пряшівська - об`їздна, що в м. Мукачево.

Користуючись раптовістю та зухвалістю своїх дій, ОСОБА_7 разом з невстановленими на даний час особами, незаконно заволоділи грошовими коштами, які належали ТзОВ Альянс Логістік на загальну суму 527098,00 гривень.

Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення покарання менш суворим більш суворим , призначити остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Дослідити повторно докази у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції помилково визнано недопустимими доказами протокол огляду місця події від 09.09.2020, висновки експерта Закарпатського НДЕКЦ від 21.09.20290 та Вінницького НДЕКЦ від 25.09.2020, які є похідними від ОМП від 09.09.2020.

Вважає, що судом першої інстанції подані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості обвинуваченого об`єктивно та з достатньою повнотою не досліджено, належної оцінки їм, в їх сукупності відповідно до вимог кримінального процесуального закону не надано.

Також зазначає, що рішення суду про звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України належним чином не обґрунтоване і не наведено мотивів, із яких він дійшов висновку про можливість виправлення останніх без відбування покарання у виді позбавлення волі з огляду на конкретні обставини вчинення ними двох злочинів проти власності та попередні неодноразові судимості за вчинення умисних злочинів.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Обвинувачені та їх захисники заперечили апеляційну скаргу прокурора, як необґрунтовану.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно апеляційної скарги прокурора, сторона обвинувачення не погоджується із виправданням ОСОБА_7 за ч.4 ст.187 КК України. Також не погоджується із застосуванням місцевим судом ст. 75 КК України.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненй за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах та за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана із проникненням у інше приміщення, що завдала значної шкоди потерпілому, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В апеляційній скарзі прокурор стверджує, що представленими суду доказами підтверджується винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши надані йому докази, у тому числі і ті, на які покликається сторона обвинувачення в апеляційній скарзі, встановив, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 причетність до розбійного нападу на ТзОВ «Альянс Логістик» заперечив та зазначив, що в день вчинення злочину, починаючи з обідньої пори до близько 21 год., моменту коли разом із ОСОБА_14 , на таксі, наздогнав в р-ні населеного пункту с. Лалово, транспортний засіб іншого спільного знайомого, він пересувався саме на таксі. Серед місць, які в означений період відвідував, були шиномонтаж та вул. Автомобілістів в м. Мукачево. Безпосередньо після вищезгаданої зустрічі в с. Лалово, розрахувавшись з таксистом, вже разом із товаришами повернувся до м. Мукачево, за місцем його проживання.

Такі свідчення обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримані останнім у повному обсязі і при розгляді справи апеляційним судом, знайшли своє підтвердження у подальшому судовому розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 щодо обставин події розбійного нападу на ТзОВ «Альянс Логістик», який мав місце 09.09.2020 року, в суді першої інстанції пояснила , що будучи касиром означеного Товариства, ввечері вищевказаного дня о 17 год., заступивши на зміну, розпочала приймати виручку від торгових агентів та експедиторів Товариства. Близько 20 год. 50 хв., прибув останній із числа торгових агентів, який попередньо телефонував та повідомляв про своє запізнення. Прийнявши надану ним виручку, «підбивши» касу та маючи намір перемістити гроші в сейф, помітила на моніторі відеозображення з виведених на нього камер відеонагляду, на якому спостерігала як двоє осіб, одягнутих в темний одяг, з кепками на голові та медичними масками на обличчі, рухаються коридором в напрямку приміщення каси. Коли дані особи опинилися в кабінеті, той з чоловіків, що йшов попереду, кремезний (зріст 180-190 см.), спортивної статури, «кавказької» зовнішності, з темно-карими очима, смуглим кольором шкіри обличчя, а також чорним волоссям, адресував їй запитання, на російській мові, з акцентом: « ОСОБА_15 еще здесь?».Отримавши відповідь дана особа, витягнувши з позад себе предмет, ззовні схожий на пістолет, замахнулася з ціллю нанести удар. Зважаючи на той факт, що на вказані дії, нею було вчасно відреаговано, удар прийшовся в область плеча. В подальшому, дана особа «кавказької» зовнішності, зі словами «вставай, руки, руки», як показала ОСОБА_12 , схопивши обидві її руки та притиснувши до стіни, приставив до шиї пістолет. Після цього, дана особа адресувала своєму напарнику, який весь час знаходився позаду, особі з середнім зростом близько 170 см., худорлявої статури, фразу «Давай деньги», на що той відразу побіг в напрямку де були кошти. При цьому, де саме знаходяться кошти нападники не запитували. Зважаючи на явне переживання нападника, що попрямував до місця знаходження грошових коштів, проявом якого було «важке дихання», дана особа почала забирати дрібні купюри, не помічаючи вже на той час спаковані пачки грошових коштів. Дана незграбність розлютила нападника «кавказької зовнішності» та він, як вбачається з показів ОСОБА_12 , відштовхнувши її рукою до шафи, самостійно, забрав кришку з під коробки для паперу формату А4, притиснувши її до себе. Після цього особа кавказької зовнішності, сказавши фразу: «сумка, телефон», вхопив належну їй дамську сумочку, а також, незрозуміло для яких цілей, клейку стрічку (скотч). В результаті вказаних дій, частина грошових коштів, що знаходилася в його руках впала на підлогу. Зважаючи на дану ситуацію нападник позбувшись сумки та скотчу, почав збирати пачки з грошима, адресуючи напарнику «Давай, давай время».Після цього, обидва покинули приміщення. Під час допиту свідок заперечила схожість ОСОБА_7 з нападниками.

Свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції, окрім іншого пояснив, що в день розбійного нападу, в період часу між 20:30 - 21:00 год., прибув на територію, де знаходилося Товариство, для здачі отриманої виручки. При під`їзді до приміщення, яке займало Товариство, побачив знаходження поряд із ним т/з марки «Форд», сірого кольору (металік), на якому знаходилася шашечка таксі, а також т/з «Спрінтер». Зайшовши до приміщенні, при підйомі на другий поверх, де знаходився кабінет касира ОСОБА_17 , його увагу привернула відсутність освітлення, яке зазвичай було увімкнутим. Відвідавши кімнату для експедиторів, привітавшись з колегою водієм, що на той час там перебував, він одразу попрямував до касира та здавши виручку, кошти в сумі близько 2000 грн., покинув приміщення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно зазначив, що жоден із свідків обвинувачення не підтверджує причетність ОСОБА_7 до вчинення розбійного нападу, а повідомлені свідком ОСОБА_12 обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема дані щодо учасників розбійного нападу, з якими вона знаходилася в безпосередньому контакті та яких мала можливість сприймати протягом часу, достатнього для того, щоб зафіксувати необхідну для їх охарактеризування інформацію (зріст, статуру, ознаки голосу та мовлення, тощо) для подальшого їх впізнання, спростовують версію сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_18 до даного злочину, на що вказала і свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечивши схожість ОСОБА_7 з нападниками.

Відповідно до апеляційної скарги прокурора, останній не згідний із визнанням судом першої інстанції недопустимим доказом протокол огляду місця події від 09.09.2020 та висновок експерта Закарпатського НДЕКЦ за № 3/335 від 21.09.2020 і висновок експерта Вінницького НДЕКЦ за № 497 від 25.09.2020.

Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Протокол, який складає слідчий у процесі огляду речей чи/та документів, повинен відповідати вимогам ч. 3 ст. 104 КПК України та є процесуальним джерелом доказів згідно із положеннями ч. 2 ст. 84, п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

Загальні вимоги до протоколів містяться у ч. 3 ст. 104 КПК України, відповідно до якої у описовій частині протоколу мають міститися відомості про послідовність дій під час проведення слідчої (розшукової) чи іншої процесуальної дії, а у заключній частині відомості про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації.

До складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії (частина 2 статті 106 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до протоколу огляду місця події від 09.09.2020, оглянуто будівлю ТзОВ Альянс - Логістік, яка розташована за адресою: м.Мукачево, вул.Берегівська - об`їздна, 6. Під час огляду встановлено розташування приміщення ТзОВ Альянс - Логістік, кабінету де знаходилася ОСОБА_12 , описано та сфотографовано місце розташування предметів та речей. Під час огляду виявлено та вилучено: два сліди папілярних узорів з поверхні стола; моток клейкої стрічки скотч, який запаковано в білий паперовий конверт; слід одорологічного походження вилучений з скотчу; змив зроблений з мотка скотчу; 5 грошових банкнот номіналом по 5 гривень; 1 грошова банкнота номіналом 20 гривень; змив зроблений із шухляди столу; змив зроблений зі спинки крісла; жіночу сумку коричневого кольору; грошові купюри номіналом 50 гривень в кількості 200 штук.

Разом з тим, згідно матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції визнав протокол огляду місця події від 09.09.2020, недопустимим доказом з тих підстав, що слідчим вказано лише розташування певних предметів, речей та грошових коштів, однак жодним чином не вказано послідовність дій під час проведення слідчої дії (коли, ким та яким чином виявлено сліди папілярних узорів; коли, ким та яким чином вилучено сліди папілярних узорів та змиви). Відсутні у протоколі також відомості (окрім вилученого скотчу) щодо їх упакування.

З таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів, вважаючи такий обґрунтованим, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції, недотримання слідчим вищевказаних вимог КПК України, а саме недотримання правової процедури вилучення зазначених в даному протоколі речей, предметів та слідової інформації, не виключає можливість стороннього доступу до вилученого у подальшому та породжують у суду сумніви у достовірності відомостей, отриманих в результаті проведеного 09.09.2020 огляду місця події, у зв`язку з відсутністю в протоколі відомостей щодо їх упакування, зазначення будь-яких ідентифікуючих ознак цих речей, які в подальшому були визнано речовими доказами та були предметом експертних досліджень.

При цьому, у постанові слідчого про визнання вилучених речей речовими доказами та у висновках експертиз в свою чергу міститься детальний опис упакування, що не узгоджується з даним протоколом огляду місця події. Відомості про осіб, місце та час упакування слідів папілярних узорів та змивів у матеріалах провадження відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним рішення суду першої інстанції про визнання недопустимим доказом протокол огляду місця події від 09.09.2020, а також висновки експертиз Закарпатського НДЕКЦ за № 3/335 від 21.09.2020 та Вінницького НДЕКЦ за № 497 від 25.09.2020, які є похідними від протоколу огляду місця події від 09.09.2020, що узгоджується з сформованою практикою ЄСПЛ щодо доктрини «плодів отруєного дерева».

Окрім того, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КПК України у судовому засіданні перевірив і інші письмові докази, на які посилалася сторона обвинувачення, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і в їх сукупності, а також навів детальний аналіз досліджених доказів, що знайшло своє відображення в судовому рішенні, з оцінкою яких суд апеляційної інстанції цілковито погоджується.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку про недоведеність стороною обвинувачення належними та допустимими доказами вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.4 ст.187 КК України.

В апеляційній скарзі прокурором було порушено питання про повторне дослідження доказів, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Положення ч.3 ст. 404 КПК України визначають умови за яких суд апеляційної інстанції зобов`язаний дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, та може дослідити докази. Проте таких підстав прокурором не наведено.

На думку колегії суддів, клопотання прокурора обумовлене незгодою сторони обвинувачення з прийнятим судовим рішенням і висновками суду, викладеними в цьому рішенні, що, у розумінні положень ч.3ст.404 КПК України, само по собі не є підставою для повторного дослідження обставин провадження і наявних у провадженні доказів при апеляційному розгляді.

З приводу апеляційних доводів щодо призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує таке.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 покарання, кожному окремо, суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який, відповідно до ст. 89 КК України, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину та особу обвинуваченого ОСОБА_8 який раніше не судимий, на обліку у психіатра, фтизіатра, та нарколога не перебуває.

Враховуючи встановлене та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі, та призначене ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі, у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті.

Щодо безпідставного, на думку прокурора, застосування місцевим судом положень ст. 75 КК України та звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Колегією суддів не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із порушенням визначених загальних засад, та чи що покарання є м`яким.

В оскаржуваному вироку наведено належні та достатні мотиви застосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК України та звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу винних, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні наявні достатні підстав для висновку про можливість виправлення обвинувачених без реального відбування призначеного їм покарання у виді позбавлення волі.

Отже, місцевий суд дійшов правильного переконання про можливість звільнення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, належним чином мотивувавши своє рішення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення поданих у справі апеляційної скарги та визнає таку необґрунтованою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів, у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстав та його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді