ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/800/23 (642/671/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/550/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

представника власника

майна - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 16 березня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001278 від 09 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого.

Накладено арешт на автомобіль Opel Frontera з державним номером: НОМЕР_1 , один комплект ключів від автомобіля Opel Frontera, які на праві власності належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено місцем зберігання автомобіля Opel Frontera з державним номером: НОМЕР_1 . - відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків ЦЗ ГУНП в Вінницькій області яке розташовано за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що слідчим доведено, що у подальшому, на підставі вже вилучених речових доказів існує реальна можливість встановити причетність ОСОБА_8 до інших епізодів незаконного переправлення осіб через кордон, а також виявлення інших способів її участі у цьому кримінальному правопорушенні.

За таких обставин, орган досудового розслідування буде вимушений перекваліфікувати дії ОСОБА_8 , як більш тяжкі.

У разі перекваліфікації її дій на частину 3 ст.332 КК України, у разі визнання її винною, їй загрожуватиме додаткове покарання у вигляді конфіскації майна

В апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вказує, що вказаний автомобіль не є предметом чи знаряддям злочину, а тому не відповідає критеріям речового доказу.

Ймовірна спецконфіскація за вказаних вище обставин також не може бути застосована.

ОСОБА_8 підозрюється у наданні вказівок, порад щодо незаконного перетину державного кордону.

Санкція ч.1 ст. 332 КК України не передбачає такої санкції як конфіскація майна.

Крім того, слідчий суддя не врахував те, що вказаний транспортний засіб не придатний до використання, знаходиться в розібраному вигляді, а тому його зберігання на відкритому майданчику може привести до його знищення.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги захисника, вислухавши думку представника власника майна, який підтримав свою апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001278 від 09.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

03.03.2023 в період часу з 14 год. 55 хв. по 15 год. 07 хв. на підставі ст. 233 КПК України був проведений невідкладний обшук автомобіля Opel Frontera з державним номером: НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого було вилучено: автомобіль Opel Frontera з державним номером: НОМЕР_1 , комплект ключів від автомобіля Opel Frontera з державним номером: НОМЕР_1 ., у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

З клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч.2ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя,суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння,передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4)розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні та арештоване слідчим суддею, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що під час дослідження зібраних речових доказів орган досудового розслідування може встановити й використання автомобіля у якості знаряддя злочину для незаконного переправлення осіб через кордон.

Крім того, досудове розслідування у справі триває, кваліфікація дій підозрюваної є попередньою, а тому з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження належного підозрюваній автомобіля, належить застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Доводи апелянта стосовно поганого стану автомобіля, а як наслідок можливого його знищення, не приймаються колегією суддів, оскільки правила зберігання обумовлюються відповідною інструкцією, згідно якої відповідальними особами забезпечується зберігання майна у належному місці, в даному випадку це відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків ЦЗ ГУНП в Вінницькій області яке розташовано за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Також, Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Крім того, відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 16 березня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001278 від 09 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді