Провадження №1-кс/523/2856/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погодженого прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси у кримінальному провадженні за № 0001179 від 29.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.2 п.1 КК України, про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на.

Згідно клопотання слідчого, досудовим слідством встановлено, що що 28.08.2023 року о 19:24, за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без ознак насильницької смерті. Трупи направлено на СМЕ.

За даним фактом відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.2 п.1 КК України 29.08.2023 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001179.

В ході досудового розслідування, в період часу з 21:04 по 21:19 годин 28.08.2023 на підставі повідомлення зі спецлінії «102», у відповідності до ст. ст. 104, 105, 106, 223, 233, 234 КПК України слідчим слідчого відділення відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 у невідкладному випадку було проведено огляд за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті проведення огляду за вищезазначеною адресою співробітниками поліції з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке будь-яким чином має відношення до скоєного правопорушення було виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході проведення огляду було виявлено та вилучено: 1) Оригінал договору купівлі-продажу № АЕІ № 994257 на 1 аркуші, оригінал технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 на 2 аркушах, оригінал розпорядження органу приватизації V 158605 від 21.01.2002 року на 1 аркуші, оригінал пенсійного посвідчення .'' НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оригінал пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які було запаковано до спеціального пакету PSP 3413984.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на квартиру за за адресою: АДРЕСА_3 .

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та зазначив, що необхідність накладення арешту на вищевказане майно обумовлюється метиою недопущення користування, відчуження чи розпорядження вищевказаним майном, однак дана позиція не знайшла свого підтвердження, жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування своєї позиції прокурор не надав.

Вислухавши доводи прокурора у судовому засіданні який підтримував клопотання слідчого, дослідивши докази долучені до клопотання, та докази надані у судовому засіданні, надавши їм правову оцінку, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст. 94 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 94 КПК містить припис щодо оцінки доказів у кримінальному процесі, який зобов`язує слідчого суддю за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення відповідного процесуального рішення. При цьому для останнього жоден доказ не має наперед установленої сили.

Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши думку прокурора в підтримку внесеного клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Аналіз приписів закону про підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які мають наслідком найбільше обмеження прав і свобод людини, засвідчує, що обов`язковими умовами їх ужиття є доведення належним представником сторони обвинувачення наявності:

1) обґрунтованої підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреб досудового розслідування, що виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) виконання завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається з клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК).

Водночас під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази, що доводять обставини, на які вони посилаються. Кожну з визначених обставин, приводів, підстав потрібно доводити окремо з посиланням на конкретні матеріальні докази. Бездоказову констатацію існування певної обставини слідчий суддя повинен розглядати як припущення.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Сторона обвинувачення не надала жодного належного доказу в обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК.

Відомості щодо яких розглядається клопотання про арешт майна внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 115 ч. 2 п.1 КК України, а тому не вмотивовано та не наведено конкретних підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт квартири, яка не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України.

Також підстав стверджувати, що вказана слідчим квартира, не відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, та не є знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення за ст. 115 КК України, та прокурором у судовому засіданні не зазначено.

Крім того, суд звертає увагу щодо недотримання при поданні клопотання вимог ст. 64-2 КПК України.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, при вивченні клопотання та долучених до нього матеріалів, встановлено, що клопотання не містить переліку наявних ризиків, що доводять необхідність такого арешту.

Слідчим та прокурором у судовому засіданні під час розгляду клопотання не було доведено наявність підстав та необхідність арешту майна, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, в результаті чого слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.

Все вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно зазначене слідчим, та не може бути підставою для порушення права особи передбаченого ст. 41 Конституції України.

Таким чином, дослідивши клопотання та доданні до нього матеріали, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає, оскільки стороною обвинувачення не обґрунтовано правову підставу для арешту майна, жодній особі не повідомлено про підозру, а відтак, матеріали клопотання не містять достатніх доказів, що вказують на вчинення певною особою кримінального правопорушення, не зазначений розмір можливої конфіскації майна та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не зазначено про наслідки арешту майна для інших осіб, у зв`язку з чим, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів осіб, яким належить майно, а також осіб, у фактичному володінні яких воно знаходиться, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.

Також слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167-169, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1