Номер провадження № 1-кс/756/2035/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в закритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 27.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1. 01.09.2023 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 27.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149, про арешт майна.

1.2. Прокурор уважає, що наразі є необхідність в накладенні арешту на приватний будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 260.8, житлова площа (кв.м): 87.9, який складається з садового будинку літ."А-1" з господарськими будівлями та спорудами: гараж-літ.Б1, літня кухня-літ.В1, басейн-літ.Г1, септик №1, огорожа №2-3, згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК89, виданий 28.04.2020, видавник: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Документ отримано з RRP-4HK9TIP2F ЄРД; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12.05.2020, видавник: ФОП « ОСОБА_4 », який належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , та фактично належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою належного збереження майна у разі призначення ОСОБА_6 покарання у виглядів конфіскації майна. Бо в разі його не застосування це може призвести до передачі, (перереєстрації) майна стороннім особам, приховування майна, та вчинення інших дій які можуть зашкодити конфіскації майна та виконання завдань кримінального провадження.

2. Позиції сторін кримінального провадження.

2.1. Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак ним подано заяву до суду про розгляд клопотання за його відсутності, в якому просив задовольнити клопотання.

2.2. Прокурор у клопотанні просив розглянути питання про накладення арешту на майно, за відсутності підозрюваної, посилаючись на ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним задля забезпечення арешту майна.

2.3. У зв`язку з тим, що судом було задоволено вказане клопотання прокурора, розгляд клопотання про накладення арешту відбувався без виклику та повідомлення власника майна (у закритому судовому засіданні), тобто без виклику підозрюваної ОСОБА_6 , питання про накладення арешту на майно якої ставиться питання в клопотанні слідчого.

3. Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

3.1. Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

3.2. Як встановлено у судовому засіданні, органом досудового розслідування, яким є Оболонське управління поліції ГУНП у місті Києві, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке внесено 27.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149. Процесуальне керівництво здійснює Оболонська окружна прокуратура м. Києва. А отже клопотання підсудне Оболонському районному суду міста Києва.

3.3. Як свідчать надані матеріали досудового розслідування, певні особи, підшуковували жінок (потерпілих) з числа осіб, які звернулись до клініки «Сніжана», клініки «Ла Віта Нова» м. Харків ,для участі в програмах комерційного сурогатного материнства, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та уразливим станом (відсутністю постійного місця роботи, засобів існування, проживання і утримання своїх дітей, які перебувають у них на утриманні, наявністю кредитних зобов`язань перед банками, які останні не в змозі погашати, малозабезпечених сімей без освіти тощо), з метою їх подальшого вербування та експлуатації учасниками організованої групи під час участі останніх в програмі комерційного сурогатного материнства, вербували потерпілих, шляхом їх обману про умови участі в програмі комерційного сурогатного материнства, умисно приховуючи від них вартість послуги, осіб замовників, умови оплати, обстеження, проживання, медичного лікування та догляду тощо, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілих. В подальшому, здійснювали проведення ембріотрансферу ембріонів, отриманих методом екстракорпорального запліднення в порожнину матки потерпілих, контролювали хід перебігу вагітності потерпілих, використовуючи при цьому примус та матеріальну залежність останніх, з метою подолання їх опору у зв`язку з експлуатацією з моменту ембріотрансферу ембріонів, отриманих методом екстракорпорального запліднення в порожнину матки потерпілих, до завершення пологів.

Після пологів примушували потерпілих та іноземців-замовників, із застосуванням примусу та матеріальної залежності, реєструвати дітей в органах РАЦСу, повідомляючи при цьому завідомо неправдиві відомості щодо біологічного походження дитини, видаючи себе за біологічну матір новонародженої дитини, перебування потерпілих з іноземцями-замовниками у відносинах, визнавати батьківство над дитиною на підставі заяви, а також звертатись потерпілих до нотаріусів, з метою написання заяв про відмову від дитини, надання дозволу на вивезення дитини за кордон, відсутність майнових претензій та позбавлення батьківських прав на неї тощо.

Отже, громадяни інших країн, які вірогідно являються біологічними батьками дитини, народженої від «сурогатної матері» в Україні, бажаючи «обійти» законодавство ОСОБА_7 , що стосується реєстрації такої дитини, отримують в Україні свідоцтво про народження, де батьком дитини вказується вірогідно біологічний батько громадянин Іноземець, а матір`ю не біологічна мати (громадянка іншої країни як того вимагає Закон. Стаття 123 Сімейного кодексу визначає, що батьками дитини, народженої від сурогатної матері, є подружжя, оскільки для запліднення використовувався їхній біологічний матеріал. Отже, виключно зареєстроване у встановленому законом порядку подружжя може брати участь у відносинах сурогатного материнства), а сурогатна мати громадянка України. Таким чином, згідно документів, дитина не є народженою від сурогатної матері, а дитиною іноземця та українки.

З боку громадянки України, яка являється сурогатною матір`ю немовляти, наявна можлива підробка документів в контексті надання неправдивих відомостей до органів державної реєстрації актів цивільного стану щодо батьківства новонародженої дитини, а також можливого вказування медичною установою, що застосовує допоміжні репродуктивні технології, неправдивої інформації про біологічну матір дитини у документах, що свідчать про народження такої дитини.

Крім того, в деяких випадках, батьком (батьками) дитини виступили чоловіки нетрадиційної сексуальної орієнтації.

Орган досудового встановив, що до злочину причетні ряд осіб, зокрема і ОСОБА_6 , якій 02.08.2023 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України.

Окрім цього, орган досудового розслідування встановив, що у володінні ОСОБА_6 перебуває майно, а саме приватний будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Під час досудового розслідування встановлено, що будинок належить ОСОБА_6 в якому остання проживала. Що підтверджується і наданими суду матеріалами досудового розслідування (показаннями свідків, документами на обслуговування будинку тощо).

3.4. Зокрема, з яких убачається, що під час введення воєнного стану ОСОБА_6 передала ключі ОСОБА_8 , аби останній доглядав за будинком. Крім того, це також підтверджується копією договору, згідно із яким ОСОБА_6 заключила договір № 18976/1А/В на охорону будинку, що є наразі достатнім для вирішення питання про арешт.

3.5. Отже, судом установлено, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 149, ч. 1 ст. 255 КК України, санкція яких, у випадку визнання судом винуватості останньої, передбачає конфіскацію майна.

Разом з цим суд враховує і те, що власником, відповідно до відомостей в реєстрі нерухомого майна, є ОСОБА_5 . Між цим, з наданих та досліджених доказів наразі, ураховуючи стадію досудового розслідування, вид та тяжкість злочинів, як і передбачені за них покарання, суд вважає, що арешт в виді заборони на відчуження будинку буде відповідати завданням кримінального провадження. Оскільки як убачається з протоколу огляду мережі Інтернет, будинок за адресою АДРЕСА_1 , вже виставлено на продаж.

3.6. Ураховуючи викладене, на думку суду, клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 27.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149, про арешт майна слід задовольнити частково, наклавши арешт на майно в виді заборони на відчуження, у зв`язку із необхідністю забезпечення збереження майна підозрюваної із метою його можливої конфіскації як виду покарання.

3.7. Поміж цього, суд роз`яснює, що особи, які були обмеженні у правах, мають право подати клопотання про скасування арешту з відповідними доводами та підтверджуючими документами, із метою перегляду підстав арешту майна.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-175, 208, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 27.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеного 27.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149, на майно, а саме на будинок, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали надати слідчому, прокурору, ОСОБА_5 , а також підозрюваній ОСОБА_6 .

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1