ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1186/23 Справа № 204/6318/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

законного представника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Волноваської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітнього, який народився в м. Волноваха, Донецької області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який перебуває на обліку у лікаря психіатра з 07.11.2016 року з діагнозом змішаний розлад шкільних навиків (F-81.3), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на даний час має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2023 року було відмовлено у задоволені клопотання прокурора Волноваської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000078 від 29.01.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 .

Застосовано щодо неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, в період часу з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв., за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 30, кімната № 907, Державне підприємство «Готель «Власта», строком на 60 днів, тобто до 27.06.2023 року, включно, з покладенням на останнього відповідних обов`язків.

Рішення суду обґрунтовано тим, що наведені у клопотанні прокурора дані свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до восьми років з конфіскацією майна. Причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Також слідчий суддя визнав встановленими відносно ОСОБА_10 ризики переховування від органів досудового розслідування або суду та вчинення іншого кримінальне правопорушення.

Разом з тим, в судовому засіданні судом було встановлено, підозрюваний ОСОБА_10 раніше не судимий, має місце реєстрації в м.Волноваха Донецької області, на даний час має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , Державне підприємство «Готель «Власта», має міцні соціальні зв`язки, а саме: проживає разом із матір`ю ОСОБА_11 за вищевказаною адресою, при цьому мати хворіє, є інвалідом 2 групи, знаходиться на утриманні підозрюваного та потребує стороннього догляду.

Враховуючи викладене слідчий суддя дійшов висновку, що під час судового засідання прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам, а тому в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного слід відмовити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з покладанням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід є достатнім та необхідним на теперішній час.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Волноваської окружної прокуратури ОСОБА_6 та застосування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 діб.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового слідства, а також виконання процесуальних рішень у справі, вважає за доцільне обрати запобіжний захід неповнолітньому ОСОБА_10 у вигляді гримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; злочин скоєно в групі осіб у стані алкогольному сп`янінні. Тож, в силу свого неповнолітнього віку ОСОБА_10 , знаходячись на волі, може використати військовий стан та покинути кордон України, може перешкоджати судовому розгляду по кримінальному провадженню, встановленню істини, уникати прибуття до суду, що може вплинути на об`єктивність судового розгляду або може продовжити вчинення кримінальних правопорушень.

На апеляційну скаргу прокурора адвокатом ОСОБА_7 були подані заперечення, в яких останній виражає незгоду з поданою апеляцією та просить залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді як законну та обгрунтовану без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала за викладених у ній підстав та просила її задовольнити, неповнолітнього підозрюваного, його захисника та законних представників, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу неповнолітньому підозрюваному ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, а причетність ОСОБА_10 до вчинення зазначеного злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу, передбаченого кримінальним процесуальним законом.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також колегія суддів цілком погоджується з висновком слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування чи суду, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, втім недостатньої їх вагомості для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора стосовно необхідності застосування до неповнолітнього ОСОБА_10 саме цього виключного запобіжного заходу колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, лише у такий спосіб.

Апеляційний суд зауважує, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_10 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу неповнолітньому ОСОБА_10 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України та особу підозрюваного, який раніше не судимий, має місце реєстрації в м.Волноваха Донецької області, на даний час має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , Державне підприємство «Готель «Власта», має міцні соціальні зв`язки, а саме: проживає разом із матір`ю ОСОБА_11 за вищевказаною адресою, при цьому мати хворіє, є інвалідом 2 групи та потребує стороннього догляду. Ці обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, в сукупності дають достатні підстави для висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього. При цьому апеляційним судом приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_10 ризиків, а тому апеляційні вимоги прокурора стосовно необхідності застосування щодо останнього виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є в даному випадку необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Волноваської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3