ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/4648/19
Провадження № 11кп/818/605/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 14 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 07 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001293 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуєва Харківської області, непрацюючого, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , судимого 27 листопада 2020 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробування (з іспитовим строком на 1 рік), -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 14 березня 2023 року засуджено ОСОБА_7 :

-за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

-за ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (з іспитовим строком на 2 роки), з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 06 жовтня 2019 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими потерпілим, іншими особами, діючи умисно та повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що він сам залишився у кухні у квартирі, шляхом, вільного доступу викрав гроші у сумі 300 грн. Після чого, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. В результаті чого завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди, на суму 300 грн.

Крім цього, 06 жовтня 2019 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння паспортом ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими потерпілим, іншими особами, діючи умисно, будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що він сам залишився у кухні у квартирі, шляхом вільного доступу, таємно заволодів паспортом громадянина на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданим Чугуївським РВУМВС України в Харківській області 07 липня 2000 року. Після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим документом на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з вказаним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком 2 роки). За ч.3 ст.357 КК України звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, яке було вчинено 06 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим обвинуваченого належить звільнити від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився, надав до суду заяву з проханням закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.2 ч.1 ст.49 КПК України та звільнити його від кримінальної відповідальності. Також просив апеляційний розгляд провести без його участі.

Враховуючи відсутність питання про погіршення стану обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутністю обвинуваченого.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор фактично не оспорює встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо застосування до обвинуваченого положень ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.357 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів виходить з наступного.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, ОСОБА_7 засуджено за кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, які вчинені 06 жовтня 2019 року.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. У свою чергу злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Злочин, передбачений ч.3 ст.357 КК України, з огляду на приписи статті 12 КК України (у редакції, яка діяла на момент його вчинення) є злочином невеликої тяжкості, оскільки найбільш суворим покаранням за його вчинення є обмеження волі на строк до трьох років, а на момент розгляду справи в суді - кримінальним проступком.

За змістом вимог п.2 ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Таким чином, на момент постановлення вироку вже закінчилися строки давності щодо кримінального правопорушення -проступку, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, чому судом першої інстанції не було надано уваги та не з`ясовано думку обвинуваченого на застосування цієї правової пільги, а тому доводи прокурора про це в апеляційній скарзі є цілком слушними.

Відповідно до клопотання, наданого до апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закрити кримінальне провадження за ч.3 ст.357 КК України.

З огляду на викладене та з урахуванням вимог ч.1 ст.417, п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст.288 КПК України, належить скасувати оскаржуваний вирок в частині засудження ОСОБА_7 за ч.3 ст.357 КК України та звільнити його від кримінальності відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, та виключити з резолютивної частини вироку рішення про застосування ч.1 ст.70 КК України і призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Призначене покарання останньому за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, в апеляційній скарзі не оскаржується, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 405, 407, 417,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині засудження за ч.3 ст.357 КК України.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.357 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Виключити з резолютивної частини вироку рішення про застосування ч.1 ст.70 КК України і призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням (з іспитовим строком 2 (два) роки).

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3