Справа № 148/1870/23
Провадження №1-кс/148/337/23
УХВАЛА
про накладення арешту на тимчасово вилучене майно
25 вересня 2023 року м. Тульчин
Старший слідчий СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся в суд з вказаним вище клопотанням, яке погоджено з прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що до Тульчинської окружної прокуратури 15.08.2023 надійшло повідомлення із УСБУ у Вінницькій області про те, що службові особи ФГ «АГРО-РУС» здійснюють сільськогосподарські роботи без правовстановлюючих та дозвільних документів на земельних ділянках, що належать до історико-культурного призначенні і знаходяться під охороною держави.
Постановою слідчого від 21.09.2023 вилучене майно визнано речовими доказами.
На думку слідчого є достатні підстави вважати, що вказані об`єкти підпадають під ознаки тимчасово вилученого майна, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та доходом від кримінального правопорушення, можуть містити на собі сліди злочину та підлягають арешту з метою збереження речових доказів, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та необхідністю проведення з ними ряду слідчих дій. В зв`язку з чим слідчий просить накласти арешт на вказане вище майно та помістити його на зберігання на територію елеваторного комплексу Шпиків філія ПрАТ "Зернопродукт МХП".
В судове засідання слідчий не з`явився. Від нього до клопотання додано заяву, в якій він клопотання підтримує у повному обсязі, просить його розглянути в його відсутність.
Прокурор, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та у судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності цих осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає його розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши доводи клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до копії охоронного договору від 03.10.2017 №33, укладеного між завідуючим сектором охорони культурної спадщини Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації та директором ТОВ "Ремонтник" ОСОБА_8 , ТОВ "Ремонтник" бере на себе зобов`язання щодо охорони пам`ятки археології місцевого значення - поселення черняхівської культури ІІІ-ІV ст. н.е., місцезнаходженням якої є: Вінницька область, Тульчинський район за 2.5 км на південний захід від села Печера, 2.6 км. на південний захід від с. Мала Вулига та 0.5 на схід від с. Підлісівка Тиврівського району. Термін дії з 03.10.2017 по 31.12.2023. ТОВ "Ремонтник" зобов`язується використовувати дану пам`ятку виключно під вирощування сільськогосподарської продукції (а.с. 13).
Згідно копії розпорядження від 25.10.2012 №677 Тульчинської державної районної адміністрації ТОВ "Ремонтник" визначено: передати в оренду земельну ділянку №1 площею 55,1791 га та земельну ділянку №2 площею 15,8940 із земель сільськогосподарського призначення Печерської сільської ради та ТОВ "Ремонтник" терміном на 4 роки 364 дні. ТОВ "Ремонтник" укласти договори вказаних земельних ділянок та провести їх державну реєстрацію (а.с. 22).
21.08.2012 між Тульчинською державною районною адміністрацією та ТОВ "Ремонтник" укладено договір №4 купівлі-продажу права оренди земельних ділянок на вказані вище земельні ділянки, про що свідчить копія даного договору. Строк оренди - 4 роки 364 дні (а.с. 23, 24).
12.11.2012 між Тульчинською державною районною адміністрацією та ТОВ "Ремонтник" укладено договори оренди землі вказаних вище земельних ділянок, про що свідчить копії даних договорів. Строк оренди - 4 роки 364 дні (а.с. 34- 36, 37- 39).
Постановою слідчого від 21.09.2023 автомобіль зеленого кольору «КАМАЗ 532130» державний номерний знак НОМЕР_1 , який завантажений зерном врожаю соняшнику з причіпом марки «ГКБ 835» державний номерний знак НОМЕР_2 , який наполовину завантажений зерном врожаю соняшнику визнано речовими доказами (а.с. 50).
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 встановлено, що власником автомобіля «КАМАЗ 532130» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та причіпу сірого кольору марки «ГКБ 835», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 (а.с. 46, 47).
З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 19.09.2023 та копії полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що користувачем автомобіля «КАМАЗ 532130» та причіпу сірого кольору марки «ГКБ 835» є саме ОСОБА_6 (а.с. 50, 51).
За змістом ч. 1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч. 3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на те, що в клопотанні обгрунтовано та доданими до нього доказами доведено, що автомобіль зеленого кольору «КАМАЗ 532130», д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом марки «ГКБ 835», д.н.з. НОМЕР_2 , є засобами, за допомогою яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, можливо зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, визнані речовими доказами, а також належним чином обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення як арешт транспортних засобів за обставин того, що договір суборенди від 03.01.2023 укладений в період воєнного стану та право суборенди зареєстровано після порушення кримінального провадження, а отже, є необхідність у проведенні розслідування з метою з`ясування всіх обставин, в тому числі і наявності чи відсутності в діях службових осіб ФГ "АГРО-РУС" складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КУпАП, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на даний транспортний засіб.
Щодо поміщення транспортного засобу з причепом на зберігання на територію елеваторного комплексу Шпиків філія ПрАТ "Зернопродукт МХП" слідчий суддя виходить із розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Приймаючи до уваги, що «КАМАЗ 532130», д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом марки «ГКБ 835», д.н.з. НОМЕР_2 не є власністю ФГ "АГРО-РУС", яке, як вважає слідчий, використовує земельну ділянку без відповідних документів та використовується законним волідільцем для особистих потреб (перевезення), слідчий суддя вважає, що він підлягає арешту в найменш обтяжливий спосіб шляхом заборони відчуження та підлягає поверненню законному володільцю.
Що стосується арешту зерна врожаю соняшника, яким завантажено автомобіль зеленого кольору «КАМАЗ 532130», д.н.з. НОМЕР_1 , та причіп марки «ГКБ 835», д.н.з. НОМЕР_2 , яке слідчий вважає речовим доказом, слід зазначити наступне.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 цього кодексу, а п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що накладення арешту на майно допускається для збереження речових доказів.
Однак, жодного доказу того, що зерно врожаю соняшнику, яке слідчий просить арештувати, є речовим доказом, слідчому судді не надано. З протоколу огляду від 21.09.2023, на який посилається слідчий, взагалі не вбачається, що дане зерно соняшнику вилучалося, а з постанови слідчого про визнання речових доказів вбачається, що речовим доказом визнано автомобіль, який завантажений зерном врожаю соняшнику, з причіпом, який наполовину завантажений зерном врожаю соняшнику, а не саме зерно соняшнику.
Крім того, на порушення вимог частини п`ятої статті 132, частини другої статті 171 КПК України, слідчим не зазначено та не додано до матеріалів клопотання доказів точної кількості, індивідуальних характеристик та вартості майна (зерна врожаю соняшника), про арешт якого йдеться у клопотанні; розміру завданої шкоди її законному володільцю або власнику на момент подання клопотання.
Також жодній особі в рамках цього кримінального провадження, як вже зазначалося, не було повідомлено про підозру, цивільний позов не заявлено, а санкцією ч. 2 ст. 197-1 КК України не передбачено конфіскація або спеціальна конфіскація.
З огляду на вищенаведене слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на зерно врожаю соняшнику слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.170-173 КПК України слідчий суддя, -
Клопотання слідчого задовольнити частково.
В іншій частині клопотання залишити без задоволення.
Визначити строк дії ухвали щодо арештованого майна - до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.
Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1