Справа № 585/3197/22
Номер провадження 1-кп/585/202/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

03 травня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000479 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000479 відносно ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки термін тримання під вартою спливає, а ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли. ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Розуміючи його невідворотність, він може переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_5 , усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину, може здійснювати незаконний вплив на потерпілу чи свідків з метою зміни ними свідчень та уникнення відповідальності. ОСОБА_5 хоч в силу ст. 89 КК України раніше і не судимий, але при цьому він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, звільнився з місць позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин. Тому перебуваючи на волі він може вчинити інший злочин.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти продовження запобіжного заходу заперечував, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я.

Захисник ОСОБА_6 проти продовження строку тримання під вартою заперечував, просив змінити запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт, оскільки прокурором не доведено недоцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Потерпіла ОСОБА_4 проти обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не заперечувала.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора наданими суду матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Станом на 15 березня 2023 року розгляд кримінального провадження не закінчено з об`єктивних причин.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання щодо застосування запобіжного заходу суд повинен встановити, чи існують на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам (ч. 1 ст. 194 КПК України), чи є обґрунтованою підозра.

На час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали.

Відповідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджуються тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено відповідальність виключно у виді позбавлення волі від 7 до 10 років. Тобто обвинувачений ОСОБА_5 через тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, може переховуватися від суду.

При цьому, врахування тяжкості злочинів має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятися від суду.

Крім того, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання і джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, та задля пошуку засобів для існування, може вчиняти інші корисливі злочини, а з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі може чинити вплив на свідків та потерпілу, оскільки обізнаний про район їх місця проживання.

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України хоч і вважається не судимим, але неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів, та на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину з корисливих мотивів, вчиненого в умовах воєнного стану. ОСОБА_5 не має постійного місця проживання та легального доходу, тому наявна обґрунтована підстава вважати, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд не може взяти до уваги посилання обвинуваченого на погіршення його стану здоров`я, оскільки вказана обставин нічим не підтверджена.

У судовому засіданні не встановлено, що на даний час за станом здоров`я ОСОБА_5 не може перебувати в СІЗО. Також не встановлено, що стан його здоров`я загрожує життю чи створює небезпеку для здоров`я.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про доцільність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ураховуючи міцність соціальних зв`язків, тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним.

Суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За таких обставин тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою переважає принцип поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Враховуючи обставини злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, особу ОСОБА_5 , наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи відносно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК покласти на нього такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду на першу вимогу; не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого м ісця проживання.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити запобіжний захід - тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ромни Сумської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, не працюючому, в силу ст. 89 КК України раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, до 60 днів.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити з урахуванням ч. 1 ст. 197 КПК України, до 01 липня 2023 року включно.

Ухвалу для виконання направити до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520 гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований ( АДРЕСА_1 ), без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 04 травня 2023 року о 10 год. 00 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1