Справа № 521/256/19
Номер провадження:1-кс/521/1903/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про застосування в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України в рамках кримінального провадження №0002431 від 13.07.2018 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВЛЕНОГО КЛОПОТАННЯ ТА ІСТОРІЇ ЙОГО РОЗГЛЯДУ:

В провадженні слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває клопотання сторони обвинувачення про застосування в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України заочної міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ).

Дане клопотання надійшло в провадження слідчого судді після попереднього скасування Одеським апеляційним судом ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 09.01.2019, якою відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) обрано в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, оскільки Одеським апеляційним судом постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд клопотання сторони обвинувачення про застосування відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі слідчим суддею здійснюється повторно розгляд такого клопотання.

Згідно поданого клопотання вбачається, що 06.06.2005 ОСОБА_10 , будучи директором НП «Христина» вступив у попередню змову, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману й зловживання довірою із ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), й визначивши предмет злочинного посягання продукти харчування ТОВ «Агро-Південь» на суму 103065,69 гривень, уклали договір поставки продуктів харчування з ТОВ «Агро-Південь» в особі заступника Генерального директора ОСОБА_11 .

В рамках такого кримінального провадження, 03.01.2013 слідчим СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_12 складено та погоджено із процесуальним керівником повідомлення про підозру ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Кримінально-правова кваліфікація інкримінованих ОСОБА_7 дій заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, перебуваючи на свободі, переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим оголошена у міжнародний розшук, ухиляється від проведення процесуальних дій за її участю та виконання обов`язків, передбачених КПК України.

Відтак, з наведених міркувань сторона обвинувачення просить заочно обрати відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ІІ. ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

В судовому засіданні прокурором вимоги та обґрунтування заявленого клопотання були підтримані у повному обсязі.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання, долучивши письмові заперечення з відповідними додатками. Правова позиція захисника зводилася до того, що: (1) ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) не набула процесуального статусу підозрюваної в рамках кримінального провадження; (2) стороною обвинувачення не було доведено факту переховування останньої від органів досудового розслідування та суду, а також оголошення її у міжнародний розшук; (3) в рамках кримінального провадження завершилися загальні строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, що унеможливлює застосування будь-яких заходів процесуального примусу відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ).

ІІІ. НОРМИ ЗАКОНУ, ЯКИМИ КЕРУЄТЬСЯ СЛІДЧИЙ СУДДЯ ПРИ РОЗГЛЯДІ ДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК).

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК).

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень (ч. 1 ст. 28 КПК України).

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук (ч. 6 ст. 193 КПК України).

Якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. ч. 1, 2 ст. 280 КПК України).

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №735/1121/20).

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом до нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №559/182/19).

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу. Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі №382/1118/21).

ІV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання, а також долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши позиції учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Першочергово слідчий суддя зазначає, що предметом доказування в рамках даного судово-контрольного провадження є наступні обставини:

(1) Чи набула ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) процесуального статусу підозрюваної особи?

(2) Чи наявні в діях ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також чи перебуває остання в міжнародному розшуку?

(3) Чи можливе з огляду на фактичні обставини кримінального провадження застосування відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) будь-яких заходів процесуального примусу?

В цьому розрізі слідчий суддя зазначає, що наведені вище обставини повинні бути доведені стороною обвинувачення у повному обсязі, в той час як недоведеність однієї з них свідчитиме про необґрунтованість заявленого клопотання, а відтак й про відсутність підстав для його задоволення.

Отже, вирішуючи питання того, чи набула ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) процесуального статусу підозрюваної особи, слідчий суддя виходить з наступного (1):

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно вимог ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

В силу положень ч. 1 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

В той час як відповідно до вимог ч. 7 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Як вбачається з наявного у розпорядженні слідчого судді письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), останнє не містить відомостей про те, що таке повідомлення про підозру було вручено вказаній особі особисто, або ж у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Натомість, в такому письмовому повідомленні про підозру зазначено, що місцем проживання ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) є АДРЕСА_1 . Наведені обставини підтверджуються й іншими матеріалами судово-контрольного провадження, зокрема листом начальника відділу Укрбюро Інтерполу ГУМВ України в Одеській області від червня 2008 року, згідно якого за повідомленням правоохоронних органів Держави Ізраїль, 26.04.2007 ОСОБА_13 іммігрувала до Держави Ізраїль та до теперішнього часу не покидала країну.

Аналогічного роду інформація наявна й у листі начальника сектору Укрбюро Інтерполу ГУНП в Одеській області від 09.08.2016 року, відповідно до якого місцем перебування ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) є Держава Ізраїль.

З урахуванням наведених вимог кримінального процесуального закону України, слідчий суддя погоджується з доводами захисника відносно того, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) повинно було бути вручене або ж особисто, або ж у спосіб, передбачений ч. 7 ст. 135 КПК України.

Як вже було зазначено, ні тих, ні інших відомостей матеріали судово-контрольного провадження не містять, в зв`язку з чим у слідчого судді відсутні відомості з приводу того, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) у встановленому порядку та спосіб набула процесуального статусу підозрюваної особи в рамках кримінального провадження №0002431 від 13.07.2018.

Як наслідок, викладене унеможливлює застосування відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) в цілому будь-якої міри запобіжного заходу, не кажучи вже про винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Додатково, слід зазначити, що до поданого клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) міри запобіжного заходу у вигляді заочного тримання під вартою стороною обвинувачення не було долучено документів, які б доводили наявність в діях останньої обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В цьому розрізі слідчий суддя не може залишити поза увагою, що в цілому в заяві про вчинення кримінального правопорушення згадки про ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) як особу, яка могла вчинити кримінально-карані дії не має.

Таким чином, беручи до уваги наведені доводи у своїй сукупності, даючи відповідь на перше питання предмету доказування в рамках даного судово-контрольного провадження, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено факту набуття ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) процесуального статусу підозрюваної особи в рамках кримінального провадження №0002431 від 13.07.2018 (1).

Що стосується питання, чи наявні в діях ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також чи перебуває вказана особа в міжнародному розшуку, слідчий суддя приходить до наступного (2):

Першочергово слідчий суддя враховує, що з аналізу матеріалів судово-контрольного провадження №521/256/19, будь-які процесуальні рішення сторони обвинувачення про оголошення ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) у міжнародний розшук в матеріалах справи відсутні.

Відсутні в матеріалах судово-контрольного провадження й будь-які актуальні відомості щодо здійснення міжнародного розшуку ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) з застосуванням Міжнародної організації кримінальної поліції (Інтерполу).

При цьому, відповідно до ч. 1 статті 46 Правил Інтерполу щодо обробки даних (далі Правил): «Національне центральне бюро, національна установа або міжнародна організація, яка зареєструвала дані, регулярно їх оновлює», в свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 63 таких Правил: «Усі національні центральні бюро, національні та міжнародні організації, які мають намір використовувати дані, оброблені в Інформаційній системі Інтерполу, для цілей застосування примусових заходів, включаючи, але не обмежуючись, затримання, арешт або обмеження пересування, повинні забезпечити, що ці дані залишалися точними та актуальними».

Так, згідно долучених захисником відомостей з офіційного веб-сайту Інтерполу, відомості про перебування на теперішній час ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) в міжнародному розшуку з застосуванням Міжнародної організації кримінальної поліції відсутні.

Що стосується посилання сторони обвинувачення на переховування ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) від органів досудового розслідування, то слідчий суддя погоджується з доводами захисника відносно того, що оскільки з 26.04.2007 ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) не перебувала на території України, при цьому всі наявні в матеріалах клопотання процесуальні документи стосуються подій, які відбувалися після 26.04.2007, слід констатувати, що матеріали судово-контрольного провадження не містять й будь-яких відомостей щодо переховування ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) від органів досудового розслідування.

За таких обставин, даючи відповідь на друге питання предмету доказування в рамках даного судово-контрольного провадження, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) перебуває в міжнародному розшуку, а також, що остання переховується від органу досудового розслідування (2).

Що стосується питання, чи можливе з огляду на фактичні обставини кримінального провадження застосування відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) будь-яких заходів процесуального примусу, то слідчий суддя зазначає наступне (3):

Як вище було зазначено, фабула даного кримінального провадження зводиться до того, що 06.06.2005 ОСОБА_10 , будучи директором НП «Христина» вступив у попередню змову, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману й зловживання довірою із ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), й визначивши предмет злочинного посягання продукти харчування ТОВ «Агро-Південь» на суму 103065,69 гривень, уклали договір поставки продуктів харчування з ТОВ «Агро-Південь» в особі заступника Генерального директора ОСОБА_11 .

Як було зазначено, 03.01.2013 слідчим СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_12 складено та погоджено із процесуальним керівником повідомлення про підозру ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Кримінально-правова кваліфікація інкримінованих ОСОБА_7 дій заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Відтак, враховуючи вимоги ст. ст. 12, 49 КК України, й з огляду на санкцію ч. 4 ст. 190 КК України, слідчий суддя констатує, що в рамках даного кримінального провадження закінчилися строки давності притягнення ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) до кримінальної відповідальності.

В цьому аспекті слідчий суддя враховує, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2021, кримінальне провадження №0000088 від 20.12.2012 за обвинуваченням ОСОБА_10 закрито, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 2 ст. 49 КК України), й ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.01.2022 вищенаведену ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2021 залишено без змін.

За таких обставин, очевидно, що оскільки строки давності притягнення ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) до кримінальної відповідальності сплинули, застосування будь-яких заходів процесуального характеру відносно останньої не відповідатиме ні меті, ні завданням та загальним засадам кримінального провадження, й навпаки, становитиме порушення конституційних, а також конвенційних прав та свобод такої особи.

Таким чином, відповідаючи на третє питання предмету доказування, слідчий суддя зазначає, що відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ) не можливе з огляду на фактичні обставини кримінального провадження (закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності) застосування будь-яких заходів процесуального примусу.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що в рамках даного судово-контрольного провадження відсутні правові підстави для задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання, а тому, керуючись ст. ст. 2, 3, 8, 9, 28, 111, 135, 177, 193, 276-278, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 про застосування в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України в рамках кримінального провадження №0002431 від 13.07.2018 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена у встановленому законом порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1