УХВАЛА

16 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 179/541/20

провадження № 51-4875ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новомосковського районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2023 року,

встановив:

Згідно з вироком Новомосковського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 06 липня 2023 року вирок місцевого суду залишив без змін.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 4, 5

ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та доведеність винуватості, не погоджується з вироком місцевого суду та ухвалою суду апеляційної інстанції в частині призначеного покарання і просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та змінити вирок місцевого суду, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК і скасувати додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На обґрунтування своїх доводів наводить обставини, які на його думку є такими, що дають можливість застосувати інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, без позбавлення права керування транспортними засобами. Зокрема, просить врахувати думку потерпілого, який не заперечує проти призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі та без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону касаційна скарга засудженого не містить обґрунтувань, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень стосовно нього, які порушення допустили суди першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість прийнятих судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 цього Кодексу.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Водночас засуджений не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом під час постановлення ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Крім цього, скарга засудженого всупереч п. 5 ч. 2 с. 427 КПК не містить належних вимог з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Так, згідно зі ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Таким чином, засудженому необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію, вказати, які порушення допущено судами першої та апеляційної інстанцій, що є підставою для зміни або скасування судового або судових рішень згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, зазаначити, які обставини суди попередніх інстанції безпідставно не взяли до уваги, чи не враховані або належним чином не враховані, що впливають на покарання, як основне та додаткове і дають можливість застосувати ст. 75 КК, та систематизувати викладені у касаційній скарзі доводи,

Оскільки касаційна скарга засудженого не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено встановленого за ухвалою суду строку під час повторного звернення до суду).

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Новомосковського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2023 року залишити без руху та надати для усунення виявлених недоліків 15 днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3