Справа № 201/6194/23
Провадження № 1-кс/201/2325/2023
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП№5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000838 від 26.05.2023 року, за ознаками п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з погодженим прокурором клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.05.2023 близько о 00:00 00:30 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_5 перебував в компанії з раніше знайомим ОСОБА_6 за адресою м. Дніпро, проспект Героїв, в приміщенні покинутої нежитлової двоповерхової будівлі навпроти буд. 2, де знаходився потерпілий ОСОБА_7 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим в ОСОБА_8 та. ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та вони вступили в попередню змову розподіливши ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

Далі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи групою осіб за попередньою змовою, перебуваючи за вищевказаною адресою у вищевказаний час, наблизилися до потерпілого ОСОБА_7 , який намагаючись втекти впав на землю, після чого ОСОБА_5 , діючи згідно відведеної йому ролі, почав наносити удари по голові, корпусу та кінцівкам потерпілого удари наявним в нього металевим прутом, нанісши не менше 20 ударів, а ОСОБА_6 , ногами наніс не менше 5-ти ударів по голові та корпусу потерпілого.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді травматичного шоку, множинних переломів ребер, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер на місці.

Так 26.05.2023 в період часу з 12:45 до 14:40 годин в ході огляду ділянки місцевості поблизу буд. 2 по пр. Героїв в м. Дніпрі, виявлено та вилучено:

- 1 фрагмент металевої труби, діаметром 2,5 см, довжиною 38-39 см, товщина 1 мм, пустотіла;

- змиви РБК із зазначеного фрагмента труби;

- сліди папілярних ліній, відкопійованих із зазначеного фрагменту труби;

- 1 фрагмент металевої труби, діаметром 2,5 см, довжиною 48-49 см, товщина 1 мм, пустотіла;

- змиви РБК із зазначеного фрагмента труби;

- сліди папілярних ліній, відкопійованих із зазначеного фрагменту труби.

У поданому клопотанні слідчим зазначено, що вилучені речі, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, могли бути здобутим злочинним шляхом, або бути знаряддями злочину, а тому, прсоить накласти арешт на вказане вище майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, просив клопотання задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що у провадженні СВ ВП№5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000838 від 26.05.2023 року, за ознаками п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

26.05.2023 в період часу з 12:45 до 14:40 годин в ході огляду ділянки місцевості поблизу буд. 2 по пр. Героїв в м. Дніпрі, виявлено та вилучено:

- 1 фрагмент металевої труби, діаметром 2,5 см, довжиною 38-39 см, товщина 1 мм, пустотіла;

- змиви РБК із зазначеного фрагмента труби;

- сліди папілярних ліній, відкопійованих із зазначеного фрагменту труби;

- 1 фрагмент металевої труби, діаметром 2,5 см, довжиною 48-49 см, товщина 1 мм, пустотіла;

- змиви РБК із зазначеного фрагмента труби;

- сліди папілярних ліній, відкопійованих із зазначеного фрагменту труби.

Постановою слідчого СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.05.2023 року в рамках кримінального провадження №0000838 від 26.05.2023 року, за ознаками п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України вищевказане майно було визнано речовими доказами.

Відповідно ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 р. N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`судам необхідно враховувати, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини поняття «інше володіння» у п. 1ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює такі об`єкти (природного походження та штучно створені), які за своїми властивостями дають змогу туди проникнути і зберегти або приховати певні предмети (речі, цінності). Ними можуть бути, зокрема, земельна ділянка, сарай, гараж, інші господарськібудівлі та інші будівлі побутового, виробничого та іншого призначення, камера сховища вокзалу (аеропорту), індивідуальний банківський сейф,автомобільтощо. Аналогічна позиція закріплена в частині 2 статті 233 КПК України.

Огляд житла та володіння особи в межах кримінального провадження може бути проведений лише за ухвалою слідчого судді.

Враховуючи, що огляд проводився на відкритій ділянці місцевості, доступ до якої є відкритим та загальним, то такий огляд не потребує судового дозволу.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На підставі вимог ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктові 1 частини другої статті 170 цього Кодексу): 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

З урахуванням досліджених обставин кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення доведено можливість доказового значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні вилучених під час обшуку речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

У даному випадку вилучені під час огляду предмети та речі, постановою слідчого від 26.05.2023, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, як такі, що містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, оскільки зазначене у клопотанні слідчого майно цілком відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України та ст. 98 КПК України, а тому існують достатні правові підстави для накладення арешту на це майно, з метою його збереження задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженню, оскільки незастосування арешту може призвести до його знищення чи приховування.

Разом з тим, із системного аналізу зазначених норм випливає, що арешт накладається не на будь-яке майно, що є речовими доказами, а лише на те, з приводу якого є підстави уважати, що воно може бути знищене, пошкоджене чи спотворене іншим чином.

Так, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 Цивільного кодексу України). Тобто ознаками речі є її властивість задовольняти потреби людини, бути об`єктом цивільно-правового обігу, мати споживчі якості. Таким чином, не можуть бути визнані речами предмети матеріального світу, які не наділені корисними властивостями, зокрема змиви різноманітних слідів.

Вилучення таких предметів, очевидно, не пов`язано з обмеженням права власності конкретної особи.

Також перелічені предмети належать до групи речових доказів, які відповідно до п. 4 ч. 9 ст.100 КПК України є майном, що не має жодної цінності й не може бути використане, тому знищується, а у разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Зважаючи на викладене, немає підстав уважати такі предмети тимчасово вилученими та накладати на них арешт, тому що згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. А такі матеріальні об`єкти, характеризуються ознакою неможливості їх використання (п.4 ч.9 ст.100 КПК України).

Водночас у разі вилучення під час проведення огляду місця події матеріального об`єкта, що не має ознак речі і не має жодної цінності, накладення арешту на такий об`єкт убачається недоцільним.

Збереження таких речових доказів було забезпечено надання цим об`єктам матеріального світу постановою слідчого статусу речових доказів та передачею в камеру зберігання речових доказів, відтак загроза їх знищенню, пошкодженню, спотворенню чи іншій зміні відсутня.

Відтак, слідчий суддя вважає, що клопотання в частині накладення арешту на змиви РБК із зазначеного фрагмента труби; сліди папілярних ліній, відкопійованих із зазначеного фрагменту труби задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя також зазначає, що відповідно до ч. 2, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, вилучені в ході проведеного огляду речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оскільки існують ризики приховування, знищення вилученого майна, суд вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене в клопотання майно.

На підставі викладеного керуючись вимогами ст.ст. 2,7, ст.3 ч.1 п.18), ст.ст. 168-169, 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП№5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000838 від 26.05.2023 року, за ознаками п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000838 від 26.05.2023 року на майно, вилучене 26.05.2023 в ході огляду ділянки місцевості поблизу буд. 2 по пр. Героїв в м.Дніпрі, а саме: 1 фрагмент металевої труби, діаметром 2,5 см, довжиною 38-39 см, товщина 1 мм, пустотіла; 1 фрагмент металевої труби, діаметром 2,5 см, довжиною 48-49 см, товщина 1 мм, пустотіла з метою забезпечення речових доказів, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до п.9 ч.1 ст.309, ст.395 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1