Справа № 727/9715/23
Провадження № 1-кп/727/420/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003130 від 23.08.2023 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Головківка, Олександрійського району, Кіровоградської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця, раніше неодноразово судимого, останній раз: 31.07.2023 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 2 років позбавлення волі, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах:

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2022 року №60 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільцем охорони 1 взводу охорони 5 роти охорони 5 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 під час дії воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у порушення вказаних нормативно-правових актів, через власну недисциплінованість, вчинив кримінальне правопорушення.

Так, 22.08.2023 року біля 09 год. 50 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні закладу «Black Berri», що за адресою м.Чернівці вул.Садова, 26В, усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю потерпілого та впевнившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав залишений на столі без нагляду мобільний телефон марки «Sigma», модель «X-Style 31 Power Type-C», чорного кольору, вартістю 616 грн. 85 коп., який належить потерпілій ОСОБА_5 .

Після цього, утримуючи вказане майно при собі, ОСОБА_4 покинув заклад «Black Berri» та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій особі шкоди на суму 616 грн. 85 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах вчинив крадіжку. У вчиненому щиро кається. Завдану шкоду не відшкодував.

Потерпіла особа у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, міру покарання віднесла на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні.

Судом було вжито необхідних заходів з метою надання потерпілій особі можливості реалізувати зазначені права.

Згідно ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (рішення від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», заява № 36655/02), у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії тяжких, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий.

Суд враховує, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідністьпризначення покарання обвинуваченому у межах санкції статті обвинувачення.

Суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, з урахуванням чого суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_4 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1, ч.4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31.07.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 01.09.2023 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави понесені судові витрати за проведення експертиз у розмірі 717 грн. 00 коп.

Речовий доказ: ДВД-диск із відеозаписом з камер спостереження, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1