703/2366/23
1-кп/703/514/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06.04.2023 під №0000159, об`єднане у одне провадження із кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР 27.04.2023 під №0000202, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобрин Брестської області Республіки Білорусь, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні «молодший сержант», діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 14 березня 2023 року близько 15 год. 15 хв. самовільно залишив місце служби (м. Сміла, Черкаської обл.) в умовах воєнного стану та направився до місця свого проживання, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину за наявності реальної можливості для цього, поки 23.03.2023 не повернувся до місця служби.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Він же, 25 березня 2023 року близько 20 год. 30 хв., проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні «молодший сержант», діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, самовільно залишив місце служби (м. Сміла, Черкаської обл.) в умовах воєнного стану та направився до місця свого проживання, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини, за наявності реальної можливості для цього, поки 06.04.2023 року не був зупинений патрулем військової служби правопорядку у Збройних Силах України та близько 17 год. 00 хв. доставлений до військової частини НОМЕР_1 .

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Надав суду показання, повністю підтвердивши обставини вчинення кримінальних правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті. Вказав, що проходить службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . У вказані в обвинувальних актах періоди він дійсно самовільно залишав місце проходження військової служби, достовірно розуміючи, що в державі запроваджено правовий режим воєнного стану, під час якого суспільна небезпечність заборонених законом діянь є підвищеною. Під час самовільного залишення місця несення служби знаходився не за місцем свого постійного проживання, а у батьків у АДРЕСА_2 , допомагав їм по господарству. Уважає, що своїми вчинками істотної шкоди не заподіяв. Висловлював жаль з приводу вчиненого.

Ураховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України класифікуються як тяжкі злочини, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме те, що вони не потягли за собою тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні злочинів визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого, фактичну відсутність шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями; особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитини, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, на диспансерних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак, у відповідності до ст.89 КК України, є таким, що не має судимості.

Як обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Підстави для застосування при призначенні ОСОБА_4 покарання положень ст.69 КК України відсутні з урахуванням змін до вказаної норми, що були внесені Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13.12.2022 №2839-IX (надалі Закон №2839-IX), який набрав чинності з 27.01.2023 та був чинним на час вчинення інкримінованих обвинуваченому правопорушень.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_4 основне покарання у межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі і вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, зважаючи на законодавчу заборону, встановлену внаслідок внесення змін до Закону №2839-IX, що набрали чинності з 27.01.2023, суд позбавлений об`єктивної можливості при призначенні ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі застосувати положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування такого покарання із встановленням іспитового строку.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні від 06.04.2023 під №0000159 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 19 травня 2023 року по 17 липня 2023 року, без застосування застави. Прокурором заявлене клопотання про продовження застосування цього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, зважаючи на продовження існування ризиків, вказаних в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу та які не зменшилися.

Підстав для скасування або зміни застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до набрання даним вироком законної сили, з урахуванням покарання, яке призначається за даним вироком, суд не вбачає.

Із урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 слід зарахувати у строк відбування покарання термін його утримання під вартою з моменту фактичного взяття під варту (затримання), тобто з 19 травня 2023 року по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування та судового розгляду не застосовувалися.

Цивільного позову не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.349, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 65, 66, 67, ч.5 ст.407 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування призначеного ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін та продовжити строк його застосування до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту фактичного взяття під варту 19 травня 2023 року і до набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1