Справа № 308/4527/13-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: захисника-адвоката ОСОБА_5 та особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/335/21 за апеляційними скаргами: захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 та третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2021, якою повернуто заявнику клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному проваджені №308/4527/13-к щодо обвинуваченої за ч.ч. 2,3 ст.358, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України ОСОБА_7 та обвинуваченої за ч.5 ст.27 ч.4 ст.190, ч.ч. 2,3 ст.358 КК України ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2021 клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному проваджені №308/4527/13-к повернуто заявнику.

Клопотання власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна повернуто заявнику.

Роз`яснено заявникам право на звернення до суду для вирішення цього питання в порядку цивільного судочинства.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 та на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_2 було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою встановленою цим нормативно-правовим актом, зважаючи на п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України та правові висновки Великої палати Верховного Суду, відповідно до яких, спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року, слід розглядати за правилами цивільного судочинства, тому колегія суддів першої інстанції прийшла до переконання, що питання скасування арешту майна у межах кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Разом з тим зазначила, що у межах кримінальної справи, що розслідувалася, ОСОБА_6 не набувала процесуального становища підозрюваного, обвинуваченого, а як власник майна, чинним на той час кримінально-процесуальним законом, не була наділена процесуальним правом ініціювати питання про скасування (звільнення) його з-під арешту.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 зазначає, що 16.02.2021 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду в справі № 308/4527/13-к кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було закрито та вказана ухвала набула законної сили 18.02.2021. Вважає, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, мав вирішити питання про скасування арешту майна. Тому, на його думку, незастосування вказаного регулювання призвело до постановлення незаконної ухвали, яка підлягає скасуванню. На підставі викладеного просить суд, врахувати практику Київського апеляційного суду, Дніпровського апеляційного суду та висновки ВП ВС, КЦС ВС та скасувати оскаржувану ухвалу суду і постановити нову, якою клопотання захисника задовольнити, скасувати заборону, накладену постановою старшого слідчого СВ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області від 19.09.2011 на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо об`єкта незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_6 аналогічні апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 . Просить суд, оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_11 задовольнити, скасувати заборону, накладену постановою старшого слідчого СВ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області від 19.09.2011 на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд розглядає апеляційні скарги у відсутності прокурора, явка якого не перешкоджає розгляду, оскільки такий повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_5 та третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт - ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення в межах поданих апелянтами апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що повертаючи клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 та особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт - ОСОБА_6 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному проваджені, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним. У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17-ц.

Отже, арешт, накладений в межах кримінальної справи, є заходом забезпечення кримінального провадження, застосованим згідно з нормами КПК України і його скасування відбувається в порядку, визначеному статтею 174 КПК України.

Аналогічних за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц, від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що згідно з п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою старшого слідчого СВ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області від 19.09.2011 у кримінальній справі № 1103911 було накладено заборону на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо квартири АДРЕСА_1 та на об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 , тобто до набрання чинності КПК України 2012 року.

Отже, до набрання чинності КПК України 2012 року передбачався наступний порядок щодо скасування арешту на майно: на підставі постанови слідчого в порядку ч. 6 ст. 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку ст. 253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку ст. 234 КПК України 1960 року або судом в порядку виконання вироку в порядку ст. 409, 411 КПК України 1960 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про те, що заявлені вимоги підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки спірне питання має розглядатися в порядку, визначеному КПК України та прийшов до передчасного висновку про необхідність повернення клопотань заявникам.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2021 року, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було закрито на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та в апеляційному порядку оскаржена не була, отже набула законної сили.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення колегії суддів першої інстанції про повернення клопотань про скасування арешту майна є передчасним, а отже неправомірним, оскільки воно було ухвалено без належного з`ясування усіх обставин справи, що свідчить про істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_6 у межах кримінальної справи, що розслідувалася, не набувала процесуального становища підозрюваного, обвинуваченого, а як власник майна, чинним на той час кримінально-процесуальним законом, не була наділена процесуальним правом ініціювати питання про скасування (звільнення) його з-під арешту - не є підставою для повернення клопотань про скасування арешту майна. Зазначені питання підлягають вирішенню під час розгляду клопотань по суті.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Водночас, враховуючи, що місцевим судом клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 та особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт - ОСОБА_6 не були розглянуті по суті наведені у них доводи з урахуваннях усіх обставин справи, тому суд апеляційної інстанції, виходячи із особливостей апеляційного розгляду, позбавлений можливості самостійно перевірити наведені у клопотаннях доводи щодо необхідності скасування арешту майна та прийняти остаточне рішення.

Отже, оскільки місцевий суд припустився таких порушень вимог КПК, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а суд апеляційної інстанції в межах своєї компетенції не має процесуальної можливості для їх усунення, тому ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 травня 2021 року підлягає скасуванню в порядку статей 412, 415 КПК, з призначенням нового розгляду клопотання в суді першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, а ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 та третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт - ОСОБА_6 , -задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2021, якою повернуто заявнику клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному проваджені №308/4527/13-к щодо обвинуваченої за ч.ч. 2,3 ст.358, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України ОСОБА_7 та обвинуваченої за ч.5 ст.27 ч.4 ст.190, ч.ч. 2,3 ст.358 КК України ОСОБА_8 , - скасувати, справу передати на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді