Провадження № 1-кс/947/7922/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування в рамках кримінального провадження № 0000275 від 27.02.2023 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Молдова, громадянки Республіки Молдова, маючої посвідку на постійне проживання на території України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, погодженого прокурором про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи громадянином України згідно паспорту № НОМЕР_1 , виданого 05.02.2020 року строком дії до 05.02.2030 року, та одночасно Республіки Молдова згідно паспорту НОМЕР_2 , виданого 18.10.2019 року, строком дії до 18.10.2029 року, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, дізнався у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб про передбачену законодавством Республіки Франція можливість надання громадянам інших держав правового статусу біженця на підставі особистого звернення до уповноважених державних органів цієї держави.

У свою чергу, діючим законодавством Республіки Франція передбачено, що особам, які звертаються за отриманням статусу біженця, призначаються виплати (соціальна допомога) з державного бюджету Республіки Франції на час проведення відповідної перевірки обґрунтованості підстав для надання такого статусу, тривалість якої становить від 6 місяців до 1 року. При цьому, такі особи зобов`язані повідомити уповноважені органи про настання обставин, які зумовлюють зупинення чи припинення таких виплат.

Так, ОСОБА_7 , маючи належні соціально-побутові умови за місцем свого постійного проживання в України, відсутність реальної небезпеки для його життя, здоров`я та переслідувань за ознакою національності, належності до певної соціальної групи, політичних переконань тощо, керуючись корисливим мотивом, з метою отримання незаконного прибутку, перебуваючи на території Республіки Франція особисто, шляхом обману звернувся 03.07.2019 з відповідною заявою до державних органів цієї держави з проханням надати йому правовий статус біженця, мотивуючи його недостовірною та вигаданою інформацією, внаслідок чого йому призначено виплати (соціальну допомогу) з державного бюджету Республіки Франції на час проведення перевірки обґрунтованості підстав для надання такого статусу, відкрито банківський рахунок та надано банківську картку, на яку надходили такі виплати.

Покинувши не пізніше 10.09.2019 року межі території Республіки Франція та не повідомивши уповноважені державні органи цієї держави про настання обставин, які зумовлюють зупинення чи припинення таких виплат, ОСОБА_7 усвідомив можливість подальшого отримання цієї соціальної допомоги та незаконного привласнення бюджетних коштів Республіки Франція протягом усього часу їх надходження на відкритий йому банківський рахунок.

У подальшому, ОСОБА_7 , на початку 2020 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, володіючи лідерськими якостями, організаторськими здібностями, розуміючи потребу будь-якої людини в отриманні законних прибутків для задоволення своїх життєвих потреб, та будучи обізнаним на власному досвіді з діючим законодавством Республіки Франція щодо порядку призначення державних виплат особам, які звернулися за отриманням статусу біженця, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, при достеменно невстановлених в ході слідства обставинах, керуючись прагненням до наживи, вирішив на постійній та тривалій основі зайнятися злочинною діяльністю, пов`язаною з торгівлею людьми.

Відповідно до статті 3 Палермського протоколу 2000 року під торгівлею людьми розуміються здійснювані з метою експлуатації вербування, перевезення, передачу, приховування або одержання людей шляхом загрози силою або її застосування або інших форм примусу, викрадення, шахрайства, обману, зловживання владою або уразливістю положення, або шляхом підкупу, у вигляді платежів або вигод, для одержання згоди особи, яка контролює іншу особу.

Злочинний план ОСОБА_7 полягав у вербуванні громадян України, які перебувають в уразливому стані у зв`язку із тяжкими особистими, сімейними та іншими обставинами, та подальшому їх переміщенні через державний кордон України на територію Республіки Франція з метою експлуатації цих осіб шляхом втягнення у злочинну діяльність, яка полягала в організації їх звернення до уповноважених державних органів цієї держави з проханням надати їм правовий статус біженців, мотивуючи його недостовірною та вигаданою інформацією про начебто побоювання стати в Україні жертвами переслідувань за ознаками національності, належності до певної соціальної групи, політичних переконань тощо, для призначення останнім виплат з державного бюджету Республіки Франції, які призначаються на час проведення відповідної перевірки обґрунтованості підстав для надання такого статусу, подальшого заволодіння та привласнення цих коштів.

Досудовим розслідуванням установлено, що етапами безпосередньої реалізації злочинного плану ОСОБА_7 є:

1) вербування громадян України серед населення сільської місцевості Подільського району Одеської області (на час вчинення злочинів - Котовський, Фрунзівський, Любашівський, Балтський, Кодимський райони Одеської області) та суміжних територій районів Вінницької та Миколаївської областей, які внаслідок незадовільних суспільно-економічних чинників перебувають в уразливому стані через тяжкі особисті, сімейні та інші обставини, шляхом повідомлення цим потерпілим заздалегідь неправдивої пропозиції про можливість отримання грошових коштів за виконання нескладних та необтяжливих законних дій у вигляді поїздки до Республіки Франція з туристичною метою на короткий проміжок часу, за що їм індивідуально, в залежності від умов життя за місцем постійного проживання в Україні, обіцяли після повернення до України сплатити грошову винагороду в сумі від 150 євро до 450 євро кожній особі, а також заздалегідь неправдивої обіцянки працевлаштування за кордоном;

2) після отримання згоди від потерпілого на таку поїздку - організація звернення особи до органів ДМС України для виготовлення та отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон, у тому числі шляхом надання потерпілому необхідних грошових коштів;

3) формування груп громадян України для здійснення поїздки, організацію харчування, перетину кордону у пунктах пропуску та оплату проїзду до Республіки Франція;

4) організація зустрічі потерпілих на території Республіки Франція, примусове вилучення у них особистих документів та телефонів, а також розміщення у непристосованих для проживання приміщеннях;

5) подальша експлуатація потерпілих на території Республіки Франція з використанням обману, шантажу, погроз, матеріальної та іншої залежності потерпілого, у тому числі внаслідок незнання іноземної мови, шляхом їх втягнення у злочинну діяльність, яка полягала у примушуванні звернення до уповноважених державних органів цієї держави з проханням надати їм правовий статус біженця, мотивуючи його недостовірною та вигаданою інформацією про начебто побоювання стати в Україні жертвами переслідувань за ознаками національності, належності до певної соціальної групи, політичних переконань тощо;

6) отримання потерпілими банківських карток, на рахунки яких надходили виплати (соціальна допомога) з державного бюджету Республіки Франції на час проведення перевірки обґрунтованості підстав для надання статусу біженця, та їх примусове вилучення;

7) організацію повернення потерпілих до України;

8) обготівковування з банківських рахунків, на які надходили виплати (соціальна допомога) з державного бюджету Республіки Франції, подальше акумулювання та їх переказ до України, у тому числі за допомогою міжнародних систем переказів грошових коштів WesternUnion та MoneyGram.

Розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, а всі етапи злочинної діяльності задля досягнення кінцевого результату провести самотужки не вдасться та існує значний ризик бути викритим правоохоронними органами, а також те, що реалізація злочинного плану вимагає чітких узгоджених дій значної кількості людей, ОСОБА_7 , володіючи організаторськими здібностями, комунікабельністю, маючи значний авторитет серед ромської громади Подільського району Одеської області, будучи впевненим у своїй безкарності з огляду на попередні особисті протиправні дії щодо безпідставного отримання соціальної допомоги з державного бюджету Республіки Франція, керуючись прагненням до наживи, вирішив утворити та очолити внутрішньо стійке об`єднання - організовану злочинну групу задля реалізації особисто розробленого злочинного плану, спрямованого на вербування та переміщення потерпілих через державний кордон України на територію Республіки Франція з метою їх подальшої експлуатації, до складу якої у різний проміжок часу залучив ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших наразі невстановлених слідством осіб.

За рахунок родинних та товариських стосунків, спільного кола знайомих, проживання більшості співучасників злочинів на території м. Подільськ та Подільського району Одеської області, сталих суспільних та особливих відносин серед представників ромської культури, а також значного авторитету організатора серед ромської громади Подільського району Одеської області, зазначена група мала стійкий характер, високий ступінь організованості, відрізнялася чітким плануванням, підготовкою до вчинення злочинів, розподілом ролей та функцій між її учасниками.

Згідно із встановленим планом злочинної діяльності ОСОБА_7 , будучи організатором та керівником організованої групи, особисто здобувши досвід незаконного отримання та привласнення бюджетних коштів Республіки Франція у якості соціальної допомоги особам, які звернулися у цій державі за отриманням статусу біженця, попередньо довів до відома учасників угруповання свій злочинний план та етапи його реалізації, встановив правила поведінки та конспірації, контролював їх дотримання іншими учасниками організованої групи та розподіляв кошти, отримані внаслідок спільних узгоджених злочинних дій, які полягали у вербуванні громадян України, їх переміщенні через державний кордон на територію Республіки Франція з метою подальшої експлуатації цих осіб шляхом втягнення у злочинну діяльність.

У свою чергу, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші наразі невстановлені слідством особи, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, зорганізувалися під керівництвом ОСОБА_7 та надали свою добровільну згоду на участь у тривалій злочинній діяльності, узгодивши при цьому свої спільні сумісні протиправні дії для реалізації злочинного плану, відомого всім учасникам групи.

Крім того, учасники організованої групи у різні періоди часу залучили до своєї злочинної діяльності ОСОБА_12 та інших невстановлених осіб, які не були обізнані про злочинний план ОСОБА_7 та всіх членів організованої групи, однак діючи за попередньою змовою з окремими її учасниками, за обіцяну грошову винагороду надали свою добровільну згоду на участь у вчиненні поодиноких злочинів, які полягали у вербуванні та переміщенні громадян України до Республіки Франція з метою подальшої експлуатації цих осіб шляхом втягнення у злочинну діяльність на території іноземної держави.

Задля забезпечення стабільності та безпеки функціонування організованої групи, ОСОБА_7 , як організатор та керівник, розподілив між її учасниками функції та обов`язки, відповідно до яких:

ОСОБА_7 здійснив безпосередній підбір учасників організованої групи для вербування та переміщення осіб через державний кордон України на територію Французької Республіки з метою їх експлуатації, координував та контролював дії учасників групи для виконання розробленого злочинного плану, іноді особисто вербував та супроводжував осіб під час їх переміщення на територію іноземної держави, організовував виготовлення та забезпечення потерпілих необхідними документами для виїзду за кордон, вів облік переміщених осіб та підрахунок незаконно отриманих коштів від злочинної діяльності, які в подальшому розподіляв між членами групи та витрачав на фінансування злочинної діяльності.

ОСОБА_11 , як співорганізатор, перебуваючи на території Республіки Франція, особисто зустрічав осіб, вербування та переміщення яких було здійснено іншими учасниками групи, організовував звернення таких осіб до державних органів Французької Республіки, а також безпосередньо роз`яснював переміщеним особам, що вони повинні звернутись до таких органів з проханням надати їм правовий статус біженців, мотивуючи необхідність отримання такого статусу недостовірною та вигаданою інформацією про нібито побоювання стати в Україні жертвами переслідувань, відбирав у потерпілих банківські картки та сім-картки місцевих операторів зв`язку для подальшого обготівковування грошових коштів, нарахованих з державного бюджету Республіки Франції переміщеним особам у якості соціальної допомоги, яка відповідно до законодавства Французької Республіки призначається для осіб, які звернулися з заявою про отримання статусу біженця, на час проведення відповідної перевірки обґрунтованості підстав для надання такого статусу, акумулював отримані внаслідок експлуатації потерпілих грошові кошти, які в подальшому переводилися до України.

До функцій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших невстановлених осіб, як виконавців злочинів, входило: підбір осіб, які перебували в уразливому стані у зв`язку із тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами, для подальшого їх вербування та переміщення до Республіки Франція, підготовка та збір документів для виїзду таких осіб за кордон, координація дій потерпілих та контроль їх поведінки до перетину кордону, а також безпосереднє супроводження завербованих осіб до Республіки Франція з метою постійного контролю за їх діями.

В ієрархії злочинного угруповання ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені особи безпосередньо підпорядковувалися ОСОБА_7 , координували та погоджували свої злочинні дії з останнім, а саме - узгоджували перелік осіб, які надали під впливом обману свою згоду на переміщення до Республіки Франція, розмір обіцяної винагороди потерпілим за поїздку, наявність та фінансування виготовлення документів для виїзду за кордон, час та місце відправлення з України, формування груп потерпілих для мінімізації витрат на злочинну діяльність, розмір витрат для забезпечення переміщених осіб харчуванням у дорозі, маршрути руху транспорту до пунктів перетину кордону з метою контролю поведінки потерпілих та мінімізації виникнення непередбачуваних обставин на шляху до Республіки Франція, місця зустрічі потерпілих в іноземній державі іншими співучасниками тощо.

У свою чергу, ОСОБА_11 , як співорганізатор злочинного угруповання, узгоджував свої дії безпосередньою з ОСОБА_7 , а саме - час та місце зустрічі на території Республіки Франція переміщених осіб, кількісний склад груп таких осіб, їх персональні дані, строки перебування потерпілих у іноземній державі з метою досягнення злочинного результату у вигляді відкриття банківських рахунків особам, які звернулися за отриманням статусу біженця, та надходження соціальної допомоги на ці рахунки з державного бюджету Республіки Франція, час повернення додому громадян України, строки та розмір виплат обіцяної винагороди введеним в оману потерпілим, кількість отриманих грошових коштів від експлуатації потерпілих, способи та час їх пересилання до України, розмір винагороди співучасникам злочинів тощо.

З метою конспірації своєї протиправної діяльності та унеможливлення викриття правоохоронними органами учасниками групи у розмовах між собою та з потерпілими використовувались прізвиська « ОСОБА_13 », « ОСОБА_13 » ( ОСОБА_7 ), « ОСОБА_14 » ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ). У своїй злочинній діяльності для здійснення розмов з потенційними потерпілими та підтримання зв`язку між членами групи ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 використовували наступні номери мобільних телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

Грошові кошти, нараховані з державного бюджету Республіки Франції у якості соціальної допомоги на банківські картки переміщеним громадянам України, учасники злочинної групи в подальшому обготівковували, акумулювали та розподіляли пропорційно участі у вчинюваних злочинах між всіма членами групи та іншими виконавцями злочинів, які діяли за попередньою змовою з окремими її учасниками, частину витрачали на організацію переміщення осіб через державний кордон України (підготовка документів, придбання проїзних квитків, забезпечення харчування у дорозі тощо).

Організована група під керівництвом ОСОБА_7 характеризувалася попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення особливо тяжких злочинів, стабільністю, згуртованістю та стійкістю свого складу, тривалістю постійної злочинної діяльності, домовленістю і готовністю до постійного вчинення злочинів кожним із учасників групи, отриманням матеріальних благ від такої діяльності на постійній основі та чітко розмежованої та встановленої ієрархії.

За таких обставин, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші невстановлені особи, діючи у складі організованої групи, усвідомлюючи, що їх спільна протиправна діяльність, спрямована на вербування громадян України, їх подальше переміщення до Республіки Франція з використанням обману, а у подальшому шантажу, матеріальної та іншої залежності від співучасників, з метою їх експлуатації шляхом втягнення у злочинну діяльність на території іноземної держави задля отримання незаконного прибутку, є особливо тяжким злочином у вигляді торгівлі людьми, надали свою добровільну згоду на вступ та участь в організованій злочинній групі під керівництвом ОСОБА_7 , у складі якої прийняли безпосередню участь у вчинюваних відносно громадян України умисних численних злочинах в період з початку 2020 року по квітень 2021 року, коли її діяльність припинено працівниками правоохоронних органів.

Так, на початку вересня 2020 року, відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану ОСОБА_6 , виконуючи покладені на неї функції вербувальника, перебуваючи в м. Подільськ Одеської області (точна адреса в ході слідства не встановлена), зустрілась із раніше не знайомим їй ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Провівши бесіду із потерпілим ОСОБА_6 з`ясувала, що останній знаходиться в скрутному матеріальному становищі, має на утриманні неповнолітню дитину та шукає заробіток, а отже перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії та їх наслідки. Розуміючи, що ОСОБА_15 в силу свого уразливого стану не зможе розкрити її злочинних намірів, ОСОБА_6 , діючи відповідно до розробленого алгоритму дій, скориставшись скрутним матеріальним становищем потерпілого ОСОБА_15 запропонувала йому отримати грошові кошти в сумі 150 євро за поїздку до Французької Республіки. При цьому ОСОБА_6 створила у потерпілого хибне уявлення про отримання високих заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії необхідно буде виконати ОСОБА_15 за вказану грошову винагороду, таким чином, встановивши над потерпілим контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадністю стану останнього, та домоглася від останнього добровільної згоди на переміщення до Французької Республіки.

Далі, в вересні 2020 року, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 знаходячись в м. Подільськ Одеської області, виконуючи покладені на неї функції вербувальника, зустрілась із раніше не знайомим їй ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Провівши бесіду із потерпілим ОСОБА_6 з`ясувала, що останній знаходиться в скрутному матеріальному становищі та шукає заробіток, а отже перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії та їх наслідки. Розуміючи, що ОСОБА_16 в силу свого уразливого стану не зможе розкрити її злочинних намірів, ОСОБА_6 , діючи відповідно до розробленого алгоритму дій, скориставшись скрутним матеріальним становищем потерпілого ОСОБА_16 запропонувала йому отримати грошові кошти в сумі 200 євро за поїздку до Французької Республіки. При цьому ОСОБА_6 створила у потерпілого хибне уявлення про отримання високих заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії необхідно буде виконати ОСОБА_16 за вказану грошову винагороду, таким чином, встановивши над потерпілим контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадністю стану останнього, та домоглася від останнього добровільної згоди на переміщення до Французької Республіки.

На початку вересня 2020 року, відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану ОСОБА_9 , виконуючи покладені на неї функції вербувальника, перебуваючи в м. Подільськ Одеської області (точна адреса в ході слідства не встановлена), зустрілась із раніше не знайомою їй ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Провівши бесіду із потерпілою ОСОБА_9 з`ясувала, що остання знаходиться в скрутному матеріальному становищі та шукає заробіток, а отже перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії та їх наслідки. Розуміючи, що ОСОБА_17 в силу свого уразливого стану не зможе розкрити її злочинних намірів, ОСОБА_9 , діючи відповідно до розробленого алгоритму дій, скориставшись скрутним матеріальним становищем потерпілої ОСОБА_17 , запропонувала їй отримати грошові кошти в сумі 250 євро за поїздку до Французької Республіки. При цьому ОСОБА_9 створила у потерпілої хибне уявлення про отримання високих заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії необхідно буде виконати ОСОБА_17 за вказану грошову винагороду, таким чином, встановивши над потерпілим контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадністю стану останнього, та домоглася від останнього добровільної згоди на переміщення до Французької Республіки.

Надалі, відповідно до заздалегідь розробленого та узгодженого плану в вересні 2020 року невстановлена особа, виконуючи функції вербувальника, перебуваючи в околиці с. Стара Кульна Подільського району Одеської області (точна адреса в ході слідства не встановлена), зустрілась із малознайомим їй ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та, знаючи, що останній перебуває у скрутному матеріальному становищі, а отже перебуває в уразливому стані та за збігом тяжких життєвих обставин не може повною мірою усвідомлювати свої дії та їх наслідки, ввівши потерпілого в оману, запропонувала йому начебто роботу за кордоном на вигідних умовах. Отримавши згоду ОСОБА_18 невстановлена особа, діючи відповідно до плану злочинних дій організованої групи, організувала зустріч останнього з ОСОБА_6 . В свою чергу ОСОБА_6 , розуміючи, що ОСОБА_18 в силу свого уразливого стану не зможе розкрити її злочинних намірів, діючи відповідно до розробленого алгоритму дій, скориставшись скрутним матеріальним становищем потерпілого ОСОБА_18 запропонувала отримати грошові кошти в сумі 150 євро за поїздку до Французької Республіки. При цьому ОСОБА_6 створила у потерпілого хибне уявлення про отримання високих заробітків за вчинення нескладних правомірних дій, не розкриваючи дійсних намірів такої поїздки та не зазначаючи, які саме дії необхідно буде виконати ОСОБА_19 за вказану грошову винагороду, таким чином, встановивши над потерпілим контроль у вигляді психологічного примусу, обумовленого безпорадністю стану останнього, та домоглася від останнього добровільної згоди на переміщення до Французької Республіки.

В подальшому, в вересні 2020 року ОСОБА_6 , здійснила всі необхідні підготування для переміщення потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до Республіки Франція, зокрема виготовлення документів для виїзду за кордон, придбання квитків та організацію виїзду за кордон, в результаті чого останні 26.09.2020 перетнули державний кордон України.

По прибуттю до м. Мелен Республіки Франція, відповідно до схеми злочинної діяльності організованої групи, потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , зустріли ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , а потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 - зустрів ОСОБА_7 . Зустрівши потерпілих, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відібрали у них документи, що посвідчують особу та які надають право на перетин кордону, та використовуючи підневільний стан ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , який проявився в неможливості самостійно покинути межі Французької Республіки, у зв`язку із незнанням іноземних мов та відсутністю коштів для покриття витрат на поїздку до України, встановив психологічний контроль над діями останніх. Надалі, виконуючи свої функції відповідно до раніше розробленого плану злочинної діяльності організованої групи, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 примусили потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 звернутись до компетентних держаних органів Республіки Франція для отримання статусу біженця під вигаданою легендою про нібито побоювання стати в Україні жертвою збройного конфлікту на сході України, задля подальшого отримання потерпілими банківського рахунку та картки, призначених для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів, що відповідно до законодавства Французької Республіки є кримінальним правопорушенням, яке кваліфікується як шахрайство, що передбачено статтями 313-2, 313-2 абзац 7, 313-1, 132-71 Кримінального кодексу Французької Республіки.

Далі, на початку жовтня 2020 року (точного часу в ході слідства не встановлено), потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , перебуваючи у м. Мелен Французької Республіки, знаходячись під контролем та керівництвом ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в силу свого безпорадного стану, вимушено звернулись до компетентних держаних органів із заявою про отримання ними статусу біженця під вигаданою ОСОБА_20 та ОСОБА_7 , легендою, яку вони запам`ятали заздалегідь, про нібито побоювання стати в Україні жертвою збройного конфлікту на сході України та отримали банківську картку, призначену для нарахування та отримання грошових виплат, що призначаються для осіб, які звернулися за отриманням статусу біженця на період проведення перевірки такого звернення, таким чином опинившись втягнутими в злочинну діяльність організованої ОСОБА_7 та ОСОБА_20 групи. Після чого, ОСОБА_7 , задля забезпечення безперешкодного отримання незаконного прибутку від протиправної діяльності організованої ним групи, відібрав у потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 банківські картки, призначені для нарахування та отримання грошових виплат, видані компетентними органами Республіки Франція, з метою подальшого привласнення вказаних грошових коштів та розподілення їх між всіма учасниками групи.

За вищевикладених обставин, у спосіб передбачений для вручення повідомлень ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 149 КК України за кваліфікуючими ознаками: вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, уразливого стану потерпілого, вчинені повторно, вчинені організованою групою.

За даними слідства, ОСОБА_6 виїхала за кордон та наразі переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку із чим її було оголошено у міжнародний розшук.

Оскільки органом досудового розслідування було встановлено наявність достатніх підстав для переконання, що в рамках даного кримінального провадження наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на оголошення підозрюваної ОСОБА_6 у міжнародний розшук, слідчий за погодженням з прокурором на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України звертаються до слідчого судді з даним клопотанням.

В судовому засіданні:

- прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити, також долучив у судовому засіданні копію постанови про відновлення досудового розслідування кримінального провадження;

- захисник підозрюваної просив вирішити клопотання сторони обвинувачення на розсуд суду. Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів поданого клопотання вбачається, що у спосіб передбачений для вручення повідомлень 08.02.2023 року ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000275 від 27.02.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 149 КК України за кваліфікуючими ознаками: вербування, переміщення людини, вчинені з метою експлуатації, з використанням обману, уразливого стану потерпілого, вчинені повторно, вчинені організованою групою.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Так, слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 149 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, доданими в обґрунтування клопотання, а саме: показами потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 ; проведеними впізнаннями осіб за фотознімками за участі потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 ; інформацією від компетентних органів Республіки Франція, через канали захищеного зв`язку «SIENA» на підставі угоди між Україною та Європейським поліцейським офісом про оперативне та стратегічне співробітництво (Європол) від 14.12.2016 року, яка ратифікована Законом №2129-VIII від 12.07.2017 року; інформацією, отриманою під час здійснення тимчасового доступу до речей і документів у ДМС щодо звернення для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон потерпілими; висновками судових психолого-психіатричні експертизи щодо потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 ; проведеними оглядами речових доказів та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані прокурором матеріли на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 149 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання сторони обвинувачення, постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 27.02.2023 року підозрювану ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000275 від 27.02.2023 рокубуло оголошено у міжнародний розшук та 28.02.2023 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено.

Відповідно до постанови слідчого від 20.06.2023 року досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000275 від 27.02.2023 рокубуло відновлено для проведення необхідних процесуальних дій.

З огляду на викладені обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді переховування підозрюваної ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження наявний.

Крім того, оскільки підозрюваній ОСОБА_6 відомі анкетні дані свідків та потерпілих, вона може на них впливати шляхом їх залякування чи іншим чином з метою зміни ними показів в подальшому, так, як жодного свідка та потерпілого не допитано у судовому засіданні за правилами судового розгляду, а тому слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваною на потерпілих та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Оскільки в судовому засіданні прокурором було доведено, те що на даний час підозрювана ОСОБА_6 імовірно здійснює спроби уникнути покарання, у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованих їй злочинів, за таких обставин не виключена можливість перешкоджання останньою кримінальному провадженню. З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів повторно, за попередньою змовою групою осіб, слідчий суддя приходить до висновку про наявність в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: імовірне продовження підозрюваною злочинів, у яких вона підозрюється.

Як зазначалося вище, згідно матеріалів клопотання, постановою слідчого підозрювану ОСОБА_6 було оголошено в міжнародний розшук.

Враховуючи викладене, при вирішенні питання достатності вказаної постанови слідчого для встановлення факту оголошення підозрюваної ОСОБА_6 в міжнародний розшук, слідчий суддя враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Частиною 2 ст. 281 КПК України встановлено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя зазначає, що іншого порядку оголошення особи в міжнародний розшук ні чинний Кримінальний процесуальний кодекс України, ані інші спеціальні нормативно-правові акти не містять.

При цьому, згідно п. 4.4 Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним Наказом №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року (далі - Інструкції), підставою для міжнародного розшуку є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ.

Відтак, в даному випадку слід розмежовувати процедуру «оголошення особи у міжнародний розшук», яка регулюється положеннями ст. 281 КПК України, та процедури «міжнародного розшуку з використанням можливостей НЦБ Інтерполу в Україні», яка вже відбувається на підставі постанови про оголошення в міжнародний розшук відповідно до положень Інструкції.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що наявна в матеріалах клопотання постанова слідчого про оголошення підозрюваної ОСОБА_6 в міжнародний розшук, в повній мірі є достатньою для підтвердження факту оголошення вказаної особи в міжнародний розшук.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвалено рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст. 83.2 Правил Організації.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Враховуючи викладені обставини у сукупності, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи, що підозрювану ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Слідчий суддя наголошує, що нормою 2 ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчого, після затримання підозрюваної особи і не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця здійснення досудового розслідування слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відтак, cлідчим суддею протягом 48 годин з моменту доставки підозрюваного до органу досудового розслідування, у випадку його затримання, буде здійснена перевірка необхідності застосування саме такого запобіжного заходу, а не, зокрема, більш м`якого, що належним чином забезпечить права підозрюваного.

Крім того, враховуючи те, що на даний час вирішується питання саме про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вирішення питання про застосування такого запобіжного заходу буде вирішуватися окремо у випадку її затримання, слідчий суддя, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України не вирішує питання про визначення того чи іншого розміру застави, а також, згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, не визначає дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 281, 309, 575 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування в рамках кримінального провадження № 0000275 від 27.02.2023 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України - задовольнити.

За відсутності підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1