Провадження №11-кп/824/137/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року, яким:

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, проживаючого у фактичному шлюбі, малолітніх дітей на утриманні не маючого, працюючого будівельником, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 29.12.2020 вироком Подільського районного суду міста Києва за ч.1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень,-

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 26.08.2020 приблизно о 14 год. 40 хв. ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Київ, вул. Сергія Данченка, 3, де помітив автомобіль марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 . У цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: акумуляторної батареї, яка знаходиться під капотом автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Сергія Данченка, 3, 26.08.2020 о 14 год. 40 хв. підійшов до автомобіля марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , та рукою відкрив капот автомобіля, після чого таємно викрав акумуляторну батарею марки «TOPCAR», вартістю 1700 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_10 , та поклав її до рюкзаку, який був при собі.

В подальшому, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду 1700 гривень.

Крім того, 03.09.2020 приблизно о 15 год. 15 хв. ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Київ, пров. Квітневий, 1-б, де помітив автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 . У цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: акумуляторної батареї, яка знаходиться під капотом автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Київ, пров. Квітневий 1-б, 03.09.2020 о 15 год 15 хв підійшов до автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», д.н.з. НОМЕР_2 , та рукою відкрив капот автомобіля, після чого таємно викрав акумуляторну батарею марки «TOPCAR», вартістю 1700 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_11 , та поклав її до рюкзаку, який був при собі.

В подальшому, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду 1700 гривень.

Крім того, 08.09.2020 приблизно о 08 год 00 хв ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Київ, вул. С. Данченка, 5, де помітив автомобіль марки «ДЕО Ланос», д.н.з. НОМЕР_3 . У цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: акумуляторної батареї, яка знаходиться під капотом автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. С. Данченка, 5, 08.09.2020 року о 08 год 00 хв підійшов до автомобіля марки «ДЕО Ланос», д.н.з. НОМЕР_3 , та рукою відкрив капот автомобіля, після чого таємно викрав акумуляторну батарею марки «MEGA», вартістю 1333,98 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_12 , та поклав її до рюкзаку, який був при собі.

В подальшому, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду 1333,98 гривень.

Крім того, 19.09.2020 приблизно о 13 год 00 хв ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Київ, вул. С. Данченка, 34-б, де помітив автомобіль марки «ДЕО Ланос», д.н.з. НОМЕР_4 . У цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: акумуляторної батареї, яка знаходиться під капотом автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. С. Данченка, 34-б, 19.09.2020 о 13 год 00 хв підійшов до автомобіля марки «ДЕО Ланос», д.н.з. НОМЕР_4 , та рукою відкрив капот автомобіля, після чого таємно викрав акумуляторну батарею марки «АКБ-СИСТЕМА КАР», вартістю 2000 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_13 , та поклав її до рюкзаку, який був при собі.

В подальшому, ОСОБА_7 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду 2000 гривень.

Крім того, 21.09.2020 приблизно о 18 год 10 хв ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Київ, вул. Сергія Данченка, 1, де помітив автомобіль марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_5 . У цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: акумуляторної батареї, яка знаходиться під капотом автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Сергія Данченка, 1, 21.09.2020 о 18 год 10 хв підійшов до автомобіля марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_5 , та рукою відкрив капот автомобіля, після чого таємно викрав акумуляторну батарею марки «GROM», вартістю 1590 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_14 , та поклав її до рюкзаку, який був при собі.

В подальшому, ОСОБА_7 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, почав залишати місце вчинення кримінального правопорушення, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній був затриманий свідком.

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 роки.

На підставі п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 29.12.2020, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень - виконувати самостійно.

Запобіжний захід відсутній. Цивільні позови не заявлялися. Судові витрати відсутні. Вирішено питання з речовими доказами.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Згідно ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 призначено у виді 3 років позбавлення волі. Вирок Подільського районного суду міста Києва від 29.12.2020, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень - виконувати самостійно. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

За межами уваги суду, без необхідної оцінки залишились дані про підвищену суспільну небезпеку та конкретні обставини вчинення обвинуваченим злочину. Обираючи вид та розмір покарання, вирішуючи питання про можливість застосування інституту звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд першої інстанції проігнорував конкретні обставини кримінального провадження, а саме вчинення 5 епізодів злочинного посягання на чуже майно, пов`язаного із проникненням до сховища. Місцевий суд також проігнорував відомості щодо підвищеної суспільної небезпеки особи обвинуваченого, який, будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, зухвало ігноруючи можливість отримати суворе покарання, продовжив злочинну діяльність. Протягом лише одного місяця він завдав матеріальних збитків чотирьом потерпілим та намагався заволодіти майном п`ятого.

Крім того, призначаючи покарання та вирішуючи питання про можливість застосування ст. 75 КК України, суд першої інстанції зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, а саме: який раніше судимий, проживає у фактичному шлюбі, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 11.04.2013 з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин. Вживання зі шкідливими наслідками», має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, працевлаштований. Наведені вище відомості про особу обвинуваченого, який вчинив умисні корисливі злочини і свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та бажання незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, суд непослідовно і нелогічно поклав в основу рішення про звільнення від відбування призначеного покарання. Серед матеріалів кримінального провадження відсутні конкретні дані про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства. Саме тому суд першої інстанції не зміг послатися на них у вироку.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та щиро розкаюється у вчиненому,

пояснення захисник ОСОБА_8 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирок суду першої інстанції в частині фактичних обставин справи, кваліфікації кримінальних правопорушень та доведеності вини ОСОБА_7 , прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.

Прокурор в апеляційній скарзі висловив свою незгоду з вироком суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, тому колегія суддів перевіряє оскаржуваний вирок в цій частині.

Перевіряючи вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання та приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, судом першої інстанції було враховано конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 та критичне ставлення до своїх дій, а також те, що останній раніше судимий, проживає у фактичному шлюбі, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря з 11.04.2013 з діагнозом «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин. Вживання зі шкідливими наслідками.», працевлаштований, має постійне місце проживання, а також відсутність претензій віз потерпілих матеріального та морального характеру.

Посилання прокурора на те, що під час призначення обвинуваченому покарання суд першої інстанції непослідовно і нелогічно поклав в основу рішення про звільнення від відбування покарання відомості про особу обвинуваченого, є необґрунтованими.

Судом апеляційної інстанції було досліджено дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме довідка КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» №436652 від 28.09.2020 (а. с. 83); запит Подільського УП ГУ НП у м. Києві (а. с. 84), копія паспорту ОСОБА_7 (а. с. 85-86); Справка №153-28052020/80210 (а. с. 87); довідка-характеристика начальника СДОП Подільського УП ГУ НП у м. Києві (а. с. 88).

Вказані обставини були враховані судом першої інстанції при призначені обвинуваченому покарання разом з характером та ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії кримінального проступку та нетяжких злочинів, й відношенням ОСОБА_15 до скоєного.

Крім того, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого було визнано щире каяття у вчиненому, обставини, які б обтяжують покарання відсутні.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року в частині призначеного покарання достатньо вмотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК України, а призначене ОСОБА_7 покарання у зазначеному судом першої інстанції виді й розмірі із застосуванням звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є обгрунтованим, вмотивованим і справедливим та таким, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора, а тому вирок Подільського районного суду міста Києва від 22.10.2021 щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376 404, 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня їїпроголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4