Справа № 243/3262/23
Провадження № 1-кс/243/575/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000501 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка Полтавської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, військовослужбовця військової служби під час мобілізації на особливий період, військова посада командир 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , звання - солдат, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

20.07.2023 до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000501 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що слідчими СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000501 від 19.07.2023за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира 3 відділення кулеметного взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ,

18 липня 2023 року приблизно о 19 год. 00 хв., точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов за місцем тимчасової дислокації його підрозділу, яке розміщено у вказаному АДРЕСА_2 , а саме до території подвір`я буд. АДРЕСА_2 , де зустрівся з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Під час спілкування між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 наніс один удар головою в область лобу ОСОБА_8 , після вказаного удару ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 впали на землю, в цей час до них підійшов ОСОБА_7 з метою припинення бійки. Будучи обуреним діями ОСОБА_7 солдат ОСОБА_4 , піднімаючись с землі за допомогою ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, утримуючи у правій руці ніж, який приніс із собою, наніс ним один удар в ліву половину грудної клітини ОСОБА_7 спричинивши колото-різане ножове поранення грудної клітини, проникаюче в порожнину перикарда, малий гемоперикард, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме - умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

19 липня 2023 року солдата ОСОБА_4 затримано в порядку ст. ст. 207, 208 КПК України.

19 липня 2023 року солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події, допитами свідків та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, передбачено понесення винною особою покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що свідки разом з ОСОБА_4 проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, при цьому, як військовослужбовець, маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків.Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування;

-вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного, що само по собі утворює склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України.

Неможливість застосування запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та, відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України, однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування недостатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_4 повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації або місця служби, тобто на територію Донецької області до підрозділу військової частини НОМЕР_1 ,яка в будь-який час змінює своє місце розтушування, що створить умови та змогу ОСОБА_4 здійснювати вплив на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування, крім того, підозрюваний зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від своїх показань.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у виді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що є віддаленим містом від органу досудового розслідування та вказана адреса не перевірена органом досудового розслідування, разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, може створити негативну тенденцію для інших військовослужбовців, які умисно можуть вчиняти інші злочини, в тому числі й військові аби не захищати територіальну цілісність країни на лінії зіткнення, що може призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_4 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Також необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямовану на зміну їх показів в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, слідчий вважає, що такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт, не є достатнім.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 , та для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою, як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях, пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_4 жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слідчий звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно ОСОБА_4 під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України, наразі можливе виключно шляхом взяття під варту ОСОБА_4 .

Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Посилаючись на наведене вище, з огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховується від органу досудового розслідування та суду, може впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобіганням існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні. Додатково прокурор, обґрунтовуючи ймовірність настанні ризику, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно нього розпочато наразі вже два кримінальних провадження, в судовому засіданні надав слідчому судді копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 19.07.2023 до Реєстру за № 0000502 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України, з яких вбачається, що 18.07.2023 до ЧЧ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення про те, що у КНП «МКЛ м. Слов`янська», яка розташована за адресою: м. Слов`янськ, вул. Шевченка, 40, був обслугований військовослужбовець ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому в ході конфлікту з військовослужбовцем ОСОБА_4 було нанесено тілесні ушкодження. Діагноз: перелом кітки трапеції правої кістки.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що має намір примиритися з потерпілим. Додатково зазначив, що правопорушення вчинив з необережності, не спеціально вдарив ОСОБА_10 ножем. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та призначити йому домашній арешт.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила визначити підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту. Посилалась на те, що жоден із заявлених в клопотанні ризиків не доведений, а тяжкість покарання, яке передбачене за інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, не є підставою для застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також захисник заперечувала проти доводів органу досудового розслідування та сторони обвинувачення про те, що складнощі в реалізації в умовах воєнного стану більш м`яких запобіжних заходів, будь то домашній арешт або особисте зобов`язання, можуть стати перепоною для їх застосування. Зауважила, що наданий прокурором в судовому засіданні витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, відносно ОСОБА_4 , не може бути єдиним доказом, що характеризує особу підозрюваного, оскільки інших негативних характеристик ОСОБА_4 не надано, а сам підозрюваний раніше не притягався до кримінальної відповідальності за будь-які правопорушення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, приходжу до наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000501 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у відповідності до яких 18.07.2023 року до ЧЧ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець ВЧА4020, окремий стрілецький батальйон, посада командир третього відділення кулеметного взводу першої стрілецької роти, ОСОБА_4 в ході конфлікту наніс тілесні ушкодження військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , діагноз: ножове поранення грудної клітини ліворуч, поранення перикарду. (ЄО № 9068 від 18.07.2023)

19.07.2023 о 08-40 год в порядку ст. 208 КПК України було затримано громадянина ОСОБА_4 , та 19.07.2023 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000501 від 19.07.2023, згідно з яким 18.07.2023 року до ЧЧ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець ВЧА4020, окремий стрілецький батальйон, посада командир третього відділення кулеметного взводу першої стрілецької роти, ОСОБА_4 в ході конфлікту наніс тілесні ушкодження військовослужбовцю ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , діагноз: ножове поранення грудної клітини ліворуч, поранення перикарду;

-протоколами допиту свідків ОСОБА_8 від 19.07.2023, ОСОБА_11 від 19.07.2023, ОСОБА_12 від 19.07.2023, які в своїх поясненнях підтвердили факт, що 18.07.2023, у вечірній час доби, військовослужбовець ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , спочатку розпочав бійку з військовим ОСОБА_8 , а потім завдав один удар розкладним ножем чорного кольору в область грудної клітини зліва іншому військовослужбовцю, ОСОБА_13 , який намагався ОСОБА_14 з ОСОБА_15 розняти. Після цього ОСОБА_4 пішов з подвір`я вказаного домоволодіння;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 19.07.2023, який розповів, що він є командиром стрілецької роти ВЧ НОМЕР_1 , та з кінця травня 2023 його підрозділ розташовувався в смт Райгородок Краматорського району, військові проживали в різних будинках, самі адреси свідок не може назвати, але знає візуально, в яких саме будинках. Так, 18.07.2023 під час перевірки особового складу свідок з`ясував, що військовослужбовець ОСОБА_4 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_4 було оглянуто, стан сп`яніння склав 2,15 проміле. Шереметьєв в подальшому хотів ізолювати ОСОБА_4 від інших військових, та на під`їзді до смт Райгородок йому на зателефонував один із військових, повідомив, що ОСОБА_4 учинив бійку з іншими військовослужбовцями, в результаті чого один солдат отримав легкі тілесні ушкодження, а інший ножове поранення в області серця. Після цього ОСОБА_17 попрямував до ОСОБА_4 , розбудив його, після чого той розповів всі та показав місце події. Тоді ОСОБА_17 вилучив у Прохорова розкладний ніж чорного кольору з викидним лезом;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.07.2023 за участю свідка ОСОБА_9 , який розповів про подію, свідком якої він був ввечері 18.07.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , де він надавав медичну допомогу ОСОБА_18 , у якого була колото-різана рана в області серця. Коли ОСОБА_9 приїхав за вказаною адресою, він, стоячи біля воріт, побачив на подвір`ї домоволодіння, на відстані близько 10 метрів від нього ОСОБА_4 з ножем, розкладеним в правій руці. Навпроти ОСОБА_14 стояв ОСОБА_19 , вони сперечалися, позаду стояв ОСОБА_20 . Коли ОСОБА_14 побачив ОСОБА_21 , він припинив сперечатися та пішов в напрямку гаражу та городу. Коли ОСОБА_21 побачив, що у ОСОБА_15 розбите обличчя, він взяв аптечку та пішов надавати необхідну медичну допомогу. Вже увійшовши на подвір`я, свідок побачив ОСОБА_22 , який сидів на сходах з колото-різаною раною в області серця. Зі слів ОСОБА_10 поранення йому наніс ОСОБА_14 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.07.2023 за участю свідка ОСОБА_23 , який розповів про подію, свідком якої він був ввечері 18.07.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , та показав, хто як був розташований за вказаною адресою. 18.07.2023 в період часу з 19-00 до 20-00 год ОСОБА_24 знаходився по вул. Гагаріна, 12 смт Райгородок зі своїми побратимами ОСОБА_7 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Потім з боку гаражу з`явився ОСОБА_4 , у якого почалася сутичка з ОСОБА_27 . Коли свідок побачив бійку між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , він разом з іншими хлопцями почав їх рознімати. Потім, коли ОСОБА_24 повернувся до свого стільця, до нього підійшов ОСОБА_28 та попросив цигарку. Тоді ОСОБА_24 побачив ушкодження в області серця ОСОБА_10 . Момент заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_10 свідок не бачив. Сутичку між ОСОБА_14 та ОСОБА_29 також не бачив;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.07.2023 за участю свідка ОСОБА_8 , який все показав та розповів про подію 18.07.2023 за адресою: вул. Гагаріна, 12 смт Райгородок. Тоді у ОСОБА_15 виник конфлікт з ОСОБА_4 , вони побилися, хлопці, окрім ОСОБА_30 , який сидів на стільці біля сходів, почали ОСОБА_15 та ОСОБА_14 рознімати. Потім ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_10 , стояв від нього на відстані простягнутої руки. Момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 свідок не бачив, але бачив, як ОСОБА_14 складав свій ніж, а потім поклав у кишеню та направився в бік гаражу;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.07.2023 за участю свідка ОСОБА_12 , який все показав та розповів про подію 18.07.2023 за адресою: АДРЕСА_2 . Свідок надав пояснення, аналогічні поясненням інших свідків, пояснив, що після бійки з ОСОБА_31 підійшов до ОСОБА_10 та махав перед ним ножем, а потім пішов в бік гаражу, а свідок тоді побачив поранення у ОСОБА_30 ;

-повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

-протоколом допиту самого підозрюваного ОСОБА_4 від 19.07.2023, який визнав, що 18.07.2023, знаходячись по вул. Гагаріна, 12 смт Райгородок, випадково завдав ОСОБА_32 тілесне ушкодження у виді ножового поранення. Підозрюваний пояснив, що він бився з ОСОБА_8 , а ОСОБА_10 намагався їх розняти, та ОСОБА_14 тоді завдав ОСОБА_10 один удар з необережності, з відмашкою, правою рукою, в якій знаходився ніж, та на момент удару ніж розкрився, удар припав у ліву верхню частину грудної клітини. Потім ОСОБА_14 поклав ніж до кишені штанів. Слідів поранення, крові підозрюваний не бачив ні на одязі ОСОБА_10 , ні на ножі;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 19.07.2023, який показав та розповів, за яких обставин завдав тілесні ушкодження ОСОБА_32 ;

-первинною медичною карткою на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 9938/62, згідно якої 18.07.2023 о 20-49 було надано допомогу ОСОБА_7 , який 18.07.2023 о 19-30 год отримав ножове поранення грудної клітини ліворуч, поранення перикарду.

Сукупність зазначених доказів на початковій стадії досудового розслідування не викликають сумнівів у слідчого судді щодо причетності ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, підозра, повідомлена ОСОБА_4 , обґрунтована.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України, Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю реальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ймовірність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, оскільки з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, останній може вчинити спробу переховування задля уникнення кримінального відповідальності.

Крім ризику переховування, слідчим також заявлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого по кримінальному провадженню.

Вказаний ризик вважаю також обґрунтованим, оскільки наразі проводиться лише досудове розслідування кримінального провадження, обвинувальний акт стороною обвинувачення не складений, потерпілий та свідки судом не допитані, а тому, враховуючи, що підозрюваний особисто знайомий зі свідками, вони є його бойовими товаришами та він обізнаний про їх місце перебування, а також про місце перебування потерпілого по справі, існує ймовірність того, що ОСОБА_4 може скористатися цим та, перебуваючи на волі, здійснити вплив на потерпілого або свідків по кримінальному провадженню, з метою змусити їх змінити небажані для нього свідчення, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності.

Заявлений в клопотанні ризики, передбачені п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або може вчинити інше кримінальне правопорушення, вважаю такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового засідання. Слідчому судді не надано належних доказів того, що підозрюваний негативно характеризується за місцем проживання або несення служби, не надано доказів, що ОСОБА_4 притягався до кримінальної відповідальності, був засуджений, що, зі свого боку, може свідчити про схильність особи до порушення закону, громадського порядку або насильства.

Слідчий суддя не приймає в якості належного доказу схильності підозрюваного до насильства, порушення закону та громадського порядку наданий прокурором в судовому засіданні витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 19.07.2023, коли було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України відносно ОСОБА_4 . В цьому випадку слідчий судді погоджується з доводами сторони захисту, оскільки висновки щодо особи людини, її особистих якостей, схильностей тощо, не можуть покладатися на єдиний наданий доказ, а повинні складатися з огляду на сукупність наявних матеріалів, що характеризують особу.

Підсумовуючи наведене вище, вважаю, що є законні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 вересня 2023 року включно, оскільки саме такий запобіжний захід здатен у подальшому запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Слідчим суддею також, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянуті й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного, які передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі й домашній арешт, на якому наполягала сторона захисту, однак, з огляду на характер обвинувачення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з огляду на те, що кримінальне правопорушення спрямоване проти здоров`я людини та могло призвести до її загибелі, вважаю, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, що більш м`які запобіжні заходи щодо підозрюваного не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тобто, визначення або не визначення розміру застави в такому випадку це виключне право слідчого судді або суду.

Пунктом другим частини п`ятої статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, вказаною статтею також передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, враховуючи особу підозрюваного, який раніше не судимий, будь-яких негативних характеристик відносно ОСОБА_4 з місця проходження військової служби слідчому судді не надано, з огляду на рівень матеріального забезпечення військовослужбовців, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, враховуючі тяжкість кримінального правопорушення, яке ОСОБА_4 інкримінується, суд вважає за можливе визначити підозрюваному заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 134200,00 грн, та вважає, що застава в такому розмірі здатна запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

У разі внесення підозрюваним у будь-який момент до 16 вересня 2023 року застави, вважаю за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, визначені частиною 5 статті 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131-132, 177-178, 181-184, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000501 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 днів, - до 16 вересня 2023 року включно.

Підозрюваний ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134200,00 грн. (сто тридцять чотири тисячі двісті гривень 00 копійок), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем)на депозитний рахунок: UA0011792, отримувач коштів ТУ ДСА України в Донецькій області, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, , в будь-який момент протягом дії цієї ухвали, до 16 вересня 2023 року включно.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому розташована або тимчасово розташована військова частина, де проходить військову службу підозрюваний, без дозволу командира військової частини, слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну дислокації військової частини або місця несення служби;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим по кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

У разі невиконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього вказаних вище обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 21.07.2023 о 15-20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1