Дата документу 22.05.2023
Справа № 334/4213/22
Провадження № 1-кс/334/1437/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей та документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 від 31.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СД Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 від 31.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що 30.07.2022 до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали про те, що невстановлена особа, шахрайським шляхом, а саме шляхом обману, отримувала пенсію по інвалідності після закінчення строку,чим завдала ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25552, 23 гривень. (16450, 16319)

Допитаний у якості представника потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , як отримувач пенсії по інвалідності. ОСОБА_6 зареєстрований на території Хортицького району міста Запоріжжя. Згідно виписки із акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №653314 від 27.02.2020 року термін дії МСЕК ОСОБА_6 закінчився 30.09.2021.

На виконання вимог пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2020 рік №553-ІХ від 13.04.2020, Головним управлінням було продовжено виплату позивачу по інвалідності до закінчення терміну дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

В жовтні 2021 року Головним управлінням зроблено запит до КУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ЗОР (вих.№0800-0308-6/66784 від 05.10.2021) для з`ясування підтвердження продовження терміну, або скасування групи інвалідності. На що надана відповідь, що ОСОБА_6 був направлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 . В січні 2022 року Головним управлінням вдруге зроблено запит до КУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ЗОР для з`ясування підтвердження продовження терміну, або скасування групи інвалідності. На що надана відповідь, що ОСОБА_6 було оглянуто, групу інвалідності не встановлено.

На підставі отриманої інформації ІНФОРМАЦІЯ_6 та деяких інших категорій громадян була проведена перевірка правильності виплати пенсії ОСОБА_6 та встановлено факт переплати пенсії за період з 01.10.2021 року по 31.01.2022 в сумі 25552,23 грн.

Листом №0800-0505-8/10158 від 04.02.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про борг в сумі 25552,23 грн. та роз`яснило механізм повернення надміру отриманої пенсії.

На лист Головного управління про повернення коштів ЗОУ АТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » з рахунку ОСОБА_6 , повідомлено про відсутність коштів..

В судове засідання дізнавач ОСОБА_3 не з`явився.

Дослідивши клопотання, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю з огляду на таке.

Так, ч. 1 ст. 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Частиною 1 ст. 110 КПК України передбачено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Таким чином, рішення т.в.о. наальника СД аорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_7 про призначення групи дізнавачів у кримінальному провадженні, який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою у конкретному кримінальному провадженні є процесуальним і має бути винесено у формі постанови, однак дізнавач ОСОБА_3 не входить до групи дізнавачів.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Необхідно також зазначити, що слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи слідчого та не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для задоволення відповідних клопотань, за органи досудового розслідування, та формально підходити до розгляду таких клопотань, та приймати рішення про задоволення клопотань слідчого.

Враховуючи викладене, слідча суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 9, 22, 26, 36, 37, 39, 110, 131-132, 159-164, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді є остаточною і відповідно до КПК України оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1