Справа 688/3421/22
№ 1-кп/688/51/23
Вирок

іменем України

29 червня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000970 від 27 вересня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біробіджан Хабаровського краю, Росія, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, має на утриманні трьох дітей співмешканки, працював контролером ТОВ «Мрія», раніше судимого:

- вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 листопада 2004 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2005 року за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

- вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 16 вересня 2009 року за ст. 391 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 71 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту;

- вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 грудня 2010 року за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 липня 2017 року до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 06 січня 2021 року з установи виконання покарань по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

встановив:

26 вересня 2022 року близько 21 год. 30 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, умисно наніс останньому послідовно два удари кулаками правої та лівої руки в обличчя, а саме: в ділянку лівого та правого ока, один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки спереду, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 від нанесених ударів присів, тримаючись руками за грудну клітину, після чого ОСОБА_7 , знаходячись поряд потерпілого, наніс йому два удари правою ногою в ліву частину тулуба. Відразу після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свій умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, схопив останнього за верхній одяг, підняв його, притиснув до стіни приміщення кухні і наніс один удар правим коліном в ліву частину тулуба ОСОБА_4 .

Надалі ОСОБА_7 потягнув потерпілого до кімнати, де притиснув його своїми руками до шафи і наніс один удар правим коліном в ліву частину тулуба ОСОБА_4 , після чого повалив його на підлогу правою частиною тулуба та лівою ногою наніс ряд ударів по лівій частині тулуба.

Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді закритої травми лівої половини грудної клітки з переломами сьомого, восьмого, дев`ятого ребер та лівостороннім гемопневмотораксом (накопиченням повітря та кровотечею в ліву плевральну порожнину), які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу сприяють загрозливі для життя явища, і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчуватись смертю; синців навколо обох очей, струсу головного мозку, які в сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Версія сторони захисту.

ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав. Надав суду показання після показань потерпілого, свідків та дослідження усіх письмових доказів. Суду показав, що, дійсно, перебуваючи у квартирі, яку винаймав ОСОБА_8 , в якій прихистив свою матір та дозволив переночувати в ній ОСОБА_4 , 26 вересня 2022 року побив потерпілого ОСОБА_4 . Це трапилося, бо останній провокував його та всіх, хто в той час знаходився у квартирі. Він заспокоював ОСОБА_4 , який намагався бити свідків. Коли ж ОСОБА_4 наніс йому удар, від якого у нього зламався ніс, і він зрозумів, що потерпілий має намір ще завдати ударів, у нього не залишилося іншого виходу, як заспокоїти його. Тому він вдарив потерпілого в обличчя та грудну клітину, від чого останній присів. Йому відомо, що потерпілий відбував покарання, особисто розповідав, що вправно користується ножем, тому він побоювався, щоб потерпілий не взяв ножа, бо вони перебували на кухні і потерпілий поривався до столу. Вдаривши потерпілого, потягнув його в іншу кімнату, щоб заспокоїти його, та, щоб він не бився. ОСОБА_9 в цей час відвів матір та сестру в іншу кімнату, бо потерпілий коли їх бачив нервував. Після цього він пішов на кухню, щоб вмитися, в цей час ОСОБА_9 зібрав речі потерпілого та сказав йому «забиратися». Потерпілий вийшов з квартири з речами. За 5 хв він також зібрався та вийшов з квартири. Побачив, що речі ОСОБА_4 знаходяться біля лавки, а він іде по вулиці і голосно кричить. Він зателефонував ОСОБА_9 , щоб забрав речі ОСОБА_4 , бо думав, що серед речей можуть бути особисті документи останнього. Коли наздогнав ОСОБА_10 , останній сказав, що шукає «пригод», порекомендував йому піти на залізничний вокзал, щоб там переночувати. На його запитання про самопочуття, ОСОБА_11 сказав, що у нього все добре. Позичивши потерпілому 50 грн, та, переконавшись, що є люди на вулиці, спокійно пішов додому. Наступного дня дізнався, що потерпілого забрала «швидка допомога» у лікарню. Він прийшов до потерпілого, запитав, що йому потрібно, привіз одяг, їжу, цигарки та запитав які потрібні ліки. Потерпілий відповів, що поки не знає. Показав, що в квартиру, де відбувся конфлікт, прийшов, бо йому зателефонував ОСОБА_9 , мали поговорити про роботу. Заперечив, що перебував в стані сп`яніння, оскільки не вживає спиртних напоїв взагалі. Зазначив, що бив потерпілого лише на кухні, в іншій кімнаті не наносив ударів.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Потерпілий ОСОБА_4 , суду показав, що зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 знімали житло в м. Шепетівці по проспекту Миру, неподалік залізничного вокзалу. З обвинуваченим познайомилися на роботі, працювали у ФОП ОСОБА_15 . Обвинувачений зателефонував та напросився до них в гості. 26 вересня 2022 року близько 18 год він прийшов до них у квартиру, запропонував пригостити спиртним та дав ОСОБА_13 гроші для його придбання. Вони всі разом випили пляшку горілки, після чого ОСОБА_13 пішла в душ, повернулась без одягу, лише обгорнута рушником, та сіла обвинуваченому на «руки». Він зробив ОСОБА_16 зауваження, вона вилаялась, ОСОБА_17 теж щось сказав, і він вдарив обвинуваченого долонею в обличчя. Останній розізлився та став його бити, при цьому були присутні син та донька співмешканки. Обвинувачений наніс йому один удар в обличчя зліва, потім ще удар в обличчя справа, було два чи три удари. Після чого завдав удар в грудну клітину, від чого він присів. Далі, піднімаючи його з підлоги, обвинувачений завдав один удар коліном в ліву сторону в область ребер, та притулив до стіни. Далі взяв за комірець одягу та із застосуванням сили, завів в іншу кімнату, знову притулив до стіни, вдарив коліном в ліву частину тулуба в область ребер, від чого він впав на праву сторону, а обвинувачений продовжував бити ногою по ребрах. Втрутився син співмешканки ОСОБА_12 , попросив обвинуваченого припинити бійку та йти додому. Після побиття хотів знайти спокійне місце, тому вийшов з квартири на вулицю, сів на лавку, та втратив свідомість, чи заснув, не пам`ятає. Близько 3 год прокинувся, відчув себе погано, але не знайшов нікого, щоб викликати швидку допомогу. Вранці піднявся в квартиру, але співмешканка йому не відкрила. Чужа жінка на його прохання викликала швидку допомогу. У лікарні його відвідував брат ОСОБА_17 , приніс дві пачки цигарок, і просив забрати заяву з поліції. Зазначив, що у нього був струс мозку, можливо, забув деталі події. Вказав, що коли виходив на вулицю, по дорозі не падав, з лавочки також не падав, лежав на ній. Підтвердив, що наніс удар в обличчя обвинуваченого з ревнощів.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що працювала разом з ОСОБА_7 , запросила його в гості в квартиру, яку вони винаймали. Її співмешканця ОСОБА_4 , з яким проживали в цій квартирі, на той час не було вдома, перед цим вона з ним посварилася, тому навмисне хотіла викликати ревнощі. Вийшла з ванни, обгорнута рушником та сіла біля ОСОБА_17 , в цей час зайшов ОСОБА_4 , хотів її вдарити, вона ухилилася, тому удар прийшовся на ОСОБА_7 , який «дав здачі», і між ними почалася бійка, вони перемістилися в коридор, а потім в кімнату, а тому подальші події вона не бачила. Зазначила, що вони з ОСОБА_7 випили спиртного. Коли ОСОБА_18 та ОСОБА_19 знаходилися в коридорі, бачила, як ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_10 в груди. Також були присутні її діти: син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_20 . Після бійки ОСОБА_4 вийшов з квартири самостійно, вона виставила його речі, пізніше потерпілий стукав у вхідні двері, однак вона його не впустила у квартиру. Зазначила, що під час проведення слідчого експерименту більше пам`ятала обставини події та деталі щодо завдання тілесних ушкоджень, на даний час, можливо, щось призабула.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що 26 вересня 2022 року, в той вечір, коли трапилася подія, повертався додому з прогулянки, ще в під`їзді почув сварку. В квартирі були мама, ОСОБА_21 , сестра та обвинувачений. Мама з ОСОБА_19 вживали спиртне, а ОСОБА_17 пив каву. Через ревнощі ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_17 в обличчя в область носа, у відповідь ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_10 в область правого ока та в грудну клітину. Він забрав маму та сестру та провів їх в іншу кімнату, а ОСОБА_17 , тримаючи за одяг, потягнув ОСОБА_10 в зал, щоб той заспокоївся. Потім повернулися на кухню ОСОБА_17 , а за ним ОСОБА_11 , який намагався вдарити ОСОБА_17 , тому ОСОБА_17 притиснув ОСОБА_10 до стіни. Вказав, що під час слідчого експерименту слідчий його попросив, щоб він дав показання, що нібито після повернення на кухню ОСОБА_17 продовжував бити ОСОБА_10 , щоб його показання співпадали з показаннями потерпілого.

Після перегляду протоколу слідчого експерименту із свідком ОСОБА_12 , останній показав, що пам`ятає, що ОСОБА_17 наніс ОСОБА_10 один удар в обличчя та в грудну клітку, решти ударів не пам`ятає.

Неповнолітня свідок ОСОБА_14 , допитана у режимі відеоконференції за участі законного представника соціального педагога установи, в якій навчається та проживає - ОСОБА_22 , суду показала, що в той день, коли сталася подія, вона була в м. Шепетівці, в квартирі також були мама та ОСОБА_23 - співмешканець мами. Коли прийшов ОСОБА_17 , попили каву, після чого мама пішла по спиртне. Коли розпивали спиртне, мама поклала руку на ногу ОСОБА_17 . ОСОБА_11 через ревнощі вдарив ОСОБА_17 кулаком в обличчя, розбив носа ОСОБА_17 , хотів кинути в нього стільця. Вона намагалася їх розборонити. ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_10 кулаком в живіт та ногою по нирках, на що ОСОБА_11 сказав, що подасть в суд. ОСОБА_11 перший почав бійку, ОСОБА_17 би його не бив.

Різниця в показаннях потерпілого та свідків не є настільки суттєвою, щоб дійти до висновку про те, що хтось з них говорить неправду, так як з моменту події до допиту потерпілого і свідків пройшов тривалий час, протягом якого деталі події природно стираються з пам`яті, тим паче, що кожен з учасників цих подій спостерігав за їх розвитком зі свого місця знаходження і деякі моменти міг не бачити, або ж сприймати виключно суб`єктивно.

Водночас суд зазначає, що всі ці показання підтверджують обставини завдання обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 саме 26 вересня 2022 року близько 21 год. 30 хв, у квартирі АДРЕСА_3 , яку винаймали ОСОБА_13 та ОСОБА_4 .

Об`єктивно вина обвинуваченого підтверджена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та процесуальними документами, дослідженими судом, з метою оцінки допустимості доказів.

Відповідно до витягу з ЄРДР №000970 від 27 вересня 2022 року, до ЄРДР внесено відомості про те, що 26 вересня 2022 року близько 21 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі умисно спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки, перелому 7,8,9 ребер зліва, закритого напруженого лівобічного гемопневматораксу, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

Згідно рапорту, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України (журнал єдиного обліку), 27 вересня 2022 року о 12.19 зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що в приймальне відділення лікарні каретою швидкої допомоги доставлений ОСОБА_4 , співмешканка спричинила тілесні ушкодження (можливо перелом ребер). Стан задовільний.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27 вересня 2022 року, заяви ОСОБА_4 від 27 вересня 2022 року, ОСОБА_4 звернувся до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до кримінальної відповідальності чоловіка на ім`я ОСОБА_17 , який 26 вересня 2021 року близько 21.30, у квартирі за місцем його проживання спричинив йому тілесні ушкодження.

Протоколом огляду місця події від 27 вересня 2022 року, з доданими фото таблицями, встановлено, що місцем події є квартира АДРЕСА_3 . Огляд місця події проведено з участю користувача квартири ОСОБА_13 . Під час огляду місця події встановлено, що місцем вчинення злочину заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 є квартира АДРЕСА_3 . У квартирі на дерев`яних дверях до ванної кімнати над дверною ручкою виявлено дві плями речовини бурого кольору; на дерев`яній лутці білого кольору, що веде в спальню, з правої сторони - виявлено слід речовини бурого кольору. Дані сліди та плями вилучено шляхом змиву на марлевий тампон, попередньо змочений дистильованою водою. На балконі виявлено ковдру зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено у пакет та вилучено з місця події.

Заявою ОСОБА_7 від 27 вересня 2022 року до матеріалів кримінального провадження долучено належні йому джинси синього кольору, у які він був одягнутий 26 вересня 2022 року під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Вилучені під час огляду місця події змиви, ковдру та штани, видані ОСОБА_7 постановою слідчого від 28 вересня 2022 року визнано речовими доказами.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 вересня 2022 року, із слідчою довідкою до протоколу встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 у присутності понятих впізнав на фото №2, серед інших трьох фотознімків осіб чоловічої статті ОСОБА_7 як особу на ім`я ОСОБА_17 , який 26 вересня 2022 року за місцем його проживання спричинив йому тілесні ушкодження та зазначив риси обличчя та колір волосся, за якими упізнав обвинуваченого.

Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 вересня 2022 року, із слідчою довідкою до протоколу встановлено, що свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у присутності понятих впізнав на фото серед інших трьох фотознімків осіб чоловічої статті ОСОБА_7 як особу на ім`я ОСОБА_17 , який 26 вересня 2022 року спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 . Свідки зазначили риси обличчя та колір волосся, за якими упізнали обвинуваченого.

Висновком експерта №307 від 03 листопада 2022 року встановлено, що у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження:

а) закрита травма лівої половини грудної клітки з переломами сьомого, восьмого, дев`ятого ребер та лівостороннім гемопневмотораксом (накопиченням повітря та кровотечею в ліву плевральну порожнину), які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу сприяють загрозливі для життя явища, і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчуватись смертю;

б) синці навколо обох очей, струс головного мозку, які в сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Фактичні дані, що містяться у висновку судово-медичного експерта є належним та допустимим доказом, здобутим в порядку визначеному законом, з дотриманням відповідної процедури, в т.ч. щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, що підтверджується постановою про призначення судово-медичної експертизи від 06 жовтня 2022 року.

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_24 з метою роз`яснення наданого ним висновку від 03 листопада 2022 року, суду показав, що для отримання потерпілим ОСОБА_4 тілесного ушкодження, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, було достатньо завдання щонайменше одного удару, разом з тим таких ударів могло бути більше. Так, у потерпілого виявлено перелом трьох ребер, розмір яких по ширині є меншим кулака, коліна, ноги, а тому одним ударом можна було заподіяти перелом трьох ребер. Також внаслідок перелому ребер була пробита костальна плевра, що потягло кровотечу та накопичення повітря, а також - ушкодження легеневої плеври. Тому лікарі змушені були провести оперативне втручання. Зазначив, що розриви були не значними, симптоми могли наростати, якщо ж потерпілий вживав спиртне, то міг і не відчувати сильного болю. Потерпілий пробув на стаціонарному лікуванні 9 ліжкоднів, виписаний на амбулаторне лікування з покращенням. Вказав, що у майбутньому у потерпілого можуть бути спайки, внаслідок отриманих травм. Не виключає, що потерпілому могло бути завдано і 15 тілесних ушкоджень, але достатньо і однієї травмуючої дії для спричинення тяжкого тілесного ушкодження, що було виявлено у потерпілого. Дане тілесне ушкодження є тяжким, бо якби вчасно потерпілому не надали медичну допомогу, це могло б привести і до смерті.

Протоколом слідчого експерименту від 27 листопада 2022 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , який проведено за згодою користувача квартири ОСОБА_25 , що підтверджується його розпискою від 27 листопада 2022 року та переглянутим у судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії встановлено, що ОСОБА_4 у присутності понятих детально показав та послідовно розповів про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Показання потерпілого в частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень та обставин події узгоджуються із його показаннями даними у судовому засіданні.

Протоколами слідчих експериментів від 28 вересня 2022 року за участю свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які проведено за згодою користувача квартири ОСОБА_13 , що підтверджується її розпискою від 28 вересня 2022 року та переглянутими у судовому засіданні відеозаписами вказаних слідчих дій встановлено, що свідки у присутності понятих детально показали та послідовно розповіли про обставини заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Дані, здобуті під час проведення вказаних слідчих дій повністю узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_4 , які він надав суду у судовому засіданні та з даними, здобутими під час проведення слідчого експерименту із потерпілим щодо обставин події та механізму спричинення тілесних ушкоджень, а також узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи щодо завданих потерпілому тілесних ушкоджень.

Суд зауважує, що слідчі експерименти проведені у присутності двох понятих, з дозволу володільця житла у формі, яка містить ознаки відтворення дій обвинуваченого по відношенню до потерпілого, обстановки та обставин події, а не лише посвідчує проголошення потерпілим та свідками показань з метою їх процесуального закріплення, а тому протоколи слідчого експерименту суд розцінює як самостійне процесуальне джерело доказу, а не як допит потерпілого, та свідків. Дані докази отримані у порядку, встановленому КПК, здобуті без істотного порушення прав та свобод людини.

Висновком експерта №708 від 28 вересня 2022 року встановлено, що надана на експертизу кров потерпілого ОСОБА_4 , біологічні зразки якої відібрано на підставі постанови прокурора від 27 вересня 2022 року, що зафіксовано відповідним протоколом від 28 вересня 2022 року відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0.

Висновком експерта №709 від 28 вересня 2022 року встановлено, що надана на експертизу кров ОСОБА_7 , біологічні зразки якої відібрано на підставі постанови прокурора від 27 вересня 2022 року, що зафіксовано відповідним протоколом від 28 вересня 2022 року відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

Висновками експертів №710, 711, 712 від 28 вересня 2022 року встановлено, що на марлевому тампоні зі змивом з поверхні дверей ванної кімнати та на марлевому тампоні зі змивом з поверхні лутки дверей спальної кімнати та на ковдрі, що вилучені під час огляду місця події, знайдена кров людини при визначені групової належності якої виявлені антигени А та В, а тому може належати потерпілому ОСОБА_4 .

Висновком експерта №713 від 28 вересня 2022 року встановлено, що на штанах джинсових ОСОБА_7 знайдена кров людини при визначені групової належності якої виявлені антигени А та В, а тому може належати потерпілому ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта № 274 від 12 жовтня 2022 року у ОСОБА_7 виявлені такі тілесні ушкодження: перелом кісток спинки носа із синцем на переніссі та синцем навколо лівого ока. Дані тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше, однієї ударної травмуючої дії тупого твердого предмета, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних обстежуваним, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. При судово-медичній експертизі тілесних ушкоджень ОСОБА_7 характерних для самозахисту не виявлено.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №441 від 21 жовтня 2022 року ОСОБА_7 будь-яким психічним захворюванням не страждає, не страждав таким і на період інкримінованого йому злочину, усвідомлював свої дії та міг керувати ними на період інкримінованого йому злочину та на час проведення експертизи. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Отже, ОСОБА_7 є осудним, тобто є суб`єктом інкримінованого йому злочину.

Вказані докази узгоджуються між собою та доводять факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_4 умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними доказами, оскільки вони підтверджують подію злочину, за встановлених судом обставин та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а також оцінює як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено, допустимі, оскільки здобуті з дотриманням відповідної процедури.

Мотиви Суду щодо доведеності обвинувачення.

Суд зауважує, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи професійний обов`язок, передбачений у ст.92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна й безстороння людина може пояснити факти, установлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 цілеспрямовано заподіяв потерпілому ОСОБА_4 закриту травму лівої половини грудної клітки з переломами сьомого, восьмого, дев`ятого ребер та лівостороннім гемопневмотораксом (накопиченням повітря та кровотечею в ліву плевральну порожнину), які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу сприяють загрозливі для життя явища, і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчуватись смертю.

Таким чином, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, за критеріями, визначеними ч.1 ст.94 КПК, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена у судовому засіданні і його дії правильно кваліфіковані, як вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, на яку скарг не надходило. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №441 від 21 жовтня 2022 року застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно досудової доповіді Шепетівського РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ризик вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень є високим, його виправлення без позбавлення або обмеження волі є неможливим.

Обставиною що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 є визнання вини.

Разом з тим, суд зазначає, що обвинувачений не виявив щирого каяття у вчиненому. Суд зауважує, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення особи до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Протягом судового розгляду ОСОБА_7 не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, не вчинив жодних дій, спрямованих на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Навпаки, намагався переконати суд, що вчинив даний злочин внаслідок неправомірної поведінки щодо нього з боку потерпілого та внаслідок необхідності здійснювати самозахист, а тому ознак щирого каяття у поведінці обвинуваченого суд не вбачає.

Обставинами, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого про те, що під час вчинення злочину він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не вживає спиртного.

В судовому засіданні і потерпілий, і свідки зазначили, що обвинувачений вживав спиртне, що є належним доказом такого стану.

Суд зауважує, що кримінальний процесуальний закон, з огляду на положення ст.242 КПК, не пов`язує встановлення стану сп`яніння виключно із проведенням експертного дослідження. Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень стст.84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, що не є процесуальною перешкодою до визначення ознак стану алкогольного сп`яніння як обставини, що обтяжує покарання, у разі встановлення цієї обставини за результатами оцінки всієї сукупності доказів щодо встановлення такого стану.

Також не заслуговують на увагу твердження захисника про відсутність такої обтяжуючої обставини як рецидив злочинів, з огляду на те, що ОСОБА_7 має не погашену судимість за інші види злочинів, у нього не було умислу завдати тяжкі тілесні ушкодження, а тому він не є небезпечним для суспільства.

Так, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення (стаття 34 КК України). Ознаками рецидиву є: вчинення особою двох чи більше самостійних одиничних кримінальних правопорушення, незалежно від об`єкту злочину, тобто того блага, якому злочином завдається реальна шкода чи створюється загроза заподіяння такої шкоди.

Суд також відхиляє твердження сторони захисту, про вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання, що має бути враховано як обставина, яка пом`якшує покарання, оскільки згідно даних висновку судово-психіатричної експертизи такий стан ОСОБА_7 об`єктивно не підтверджений.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , керуючись положеннями ст.65-68 КК України принципом справедливості та індивідуалізації покарання, суд враховує, що обвинувачений після відбуття покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, маючи не зняту і непогашену судимість, належних висновків не зробив, вчинив умисний закінчений тяжкий злочин проти здоров`я особи, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого про те, що у нього не було іншого виходу, як завдати тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки змушений був захищати себе та всіх присутніх від агресії потерпілого.

Судом встановлено, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник внаслідок ревнощів зі сторони потерпілого, якого обурила поведінка його співмешканки по відношенню до обвинуваченого. Тому обвинувачений, виходячи із загальних засад моралі та правил поведінки у суспільних відносинах, мав залишити квартиру, у яку його запросили в гості, щоб уникнути конфлікту, який наростав. Якщо ж у обвинуваченого були достатні підстави побоюватися, що потерпілий може застосувати домашнє насильство до членів своєї сім`ї, він мав можливість звернутися до поліції. Суд зауважує, що у обвинуваченого не було обов`язку застосувати фізичний примус до потерпілого, з метою припинення конфлікту, оскільки право на фізичний примус належить виключно державі в особі її органів.

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 положень статей 69 та 75 КК України, оскільки не встановлено обставин справи та даних про особу обвинуваченого, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, і впливали на пом`якшення покарання, а також свідчили про те, що засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою доведе своє виправлення.

Суд також враховує, що відбуття ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Враховуючи ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, конкретні обставини даного кримінального провадження, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Мотиви вирішення інших питань при ухваленні вироку.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Заявлене прокурором у судових дебатах клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити та продовжити такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили, з огляду на те, що ОСОБА_7 засуджується до покарання, яке слід відбувати реально, що забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно, підлягають скасуванню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з часу затримання з 30 вересня 2022 року.

В строк відбуття покарання, зарахувати строк попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні з 30 вересня 2022 року по 29 червня 2023 року включно.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2022 року на ковдру та два марлеві тампони із змивами речовини бурого кольору зовні схожої на кров, виявлених та вилучених під час огляду місця події; джинсові штани синього кольору марки «X.N.D».

Речові докази:

два змиви речовини бурого кольору, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області - знищити;

ковдру зі слідами речовини бурого кольору, вилучену під час огляду місця події що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області - повернути ОСОБА_13 ;

джинсові штани, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК