Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/5632/22
У Х В А Л А

01.08.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий -суддя: ОСОБА_1 секретар судового засідання: ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Виноградів, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України.

Подане клопотання мотивовано тим, що 19.01.2022 вироком Броварського міськрайонного суду Київської області громадянина ОСОБА_4 , засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено з випробуванням на 1 (один) рік, однак на шлях виправлення не став, а повторно скоїв кримінальне правопорушення проти власності при наступних обставинах: так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні із 05 годин ЗО хвилин 24.02.2022 строком на ЗО діб. Цей Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.03.2022 № 2102-ІХ. Разом з цим, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 18.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин ЗО хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, а в подальшому Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, до 21 листопада 2022 року.

19 вересня 2022 року, близько 09 години 00 хвилин, у період дії воєнного стану в Україні, громадянин ОСОБА_4 , знаходячись в купейному вагоні № 7 поїзда № 13/14 Київ-Солотвино, на станції АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та карність, з метою скоєння крадіжки чужого майна, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, які б могли викрити його протиправні діяння, з метою особистого збагачення, таємно, повторно, шляхом вільного доступу з чоловічого рюкзака, який знаходився на підлозі під столом купе № 4 вагона № 7, звідки викрав мобільний телефон марки «іРНопе», моделі «58», сріблястого кольору, вартість якого згідно висновку експерта від 20.09.2022 становить 500 гривень та планшет «ЬЄПОУО», моделі «ТАВ 2А7-10Г», чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта від 20.09.2022 становить 720 гривень, які належить на праві приватної власності, потерпілому ОСОБА_5 , і з викраденим зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму 1 220 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

20 вересня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

21 жовтня 2022 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 скеровано до Виноградівського районного суду для його розгляду по суті.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 , протоколом огляду місця події та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обгрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Виноградів та мешканець АДРЕСА_1 , громадянство України, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного захо є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

Відповідно до ст. 177 КПК України з метою застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, забезпе ння виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, як- інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає

можливість призі тення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже са. но собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись : : органів досудового розслідування та суду.

Вищевказаі обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати ю підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України. Крім того в останнього може бути в наявності паспорт громадянина Угорщини. Разом з цим, в ході судового розгляду вирішувалось питання про оголошення ОСОБА_4 в розшук та зупинення судового розгляду. На даний час, судовий розгляд відновлено та встановлено місце перебування ОСОБА_4 , який згідно інформації- наданої ВИ №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться в Київській області та ухиляється від явки до Виноградівського районного суду.

2. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_4 зможе

використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Крім того. ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Поряд з цим, злочин обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено повторно, позаяк останнього 19.01.2022 вироком Броварського міськрайонного суду Київської області засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з 1 річним іспитовим строком.

Підставою застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У випадку засудження ОСОБА_4 за вчинення тяжкого злочину, до якого може бути застосовано виключно покарання у вигляді реального позбавлення волі до 8 років.

Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що ОСОБА_4 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 дані про його особу, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений щодо клопотання заперечив. Зокрема зазначив зазначив, що наміру переховуватися не має. Свою поведінку пояснив безвідповідальним ставленням до процесуальних обов`язків. Просив застосувати до нього домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують..

Судом враховується тяжкість вчиненого злочину: - ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тобто у вчиненні тяжкого злочину.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02. 2006, №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, суд вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту суд відхиляє.

Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються, тяжкістю покарання, яке йому загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу на більш м`який.

Так, 19.01.2022 вироком Броварського міськрайонного суду Київської області громадянина ОСОБА_4 , засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено з випробуванням на 1 (один) рік.

Вказане характеризує підозрюваного як особу, схильну до вчинення корисливих злочинів.

Також з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений умисно ухилявся від явки до суду. Так, будучи обізнаним, що справа відносно нього скерована до суду, жодного разу до суду не з`явився, станом справи не цікавився. З метою ухилення від суду змінив місце проживання та виїхав з території колишнього Виноградівского району до Київської області. Після написання пояснення співробітникам Броварського РУП 24.05.2023 року до суду не з`явився.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, щодо обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити йому розмір застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначені розміру застави, суд враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства і вважає доцільним визначити заставу, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка зможе достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом України.

Таким чином, враховуючи встановлені обставин, правові підстави для визначення підозрюваному застави у мінімальному розмірі - відсутні, оскільки такий розмір не зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з часу затримання 30.07.2023 року і до 27.09.2023 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 124 050 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 27.09.2023 року включно.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу слідчого, прокурора, суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 27.09.2023 року включно.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1