справа № 208/5069/23
провадження № 1-в/208/208/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника інспекції ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» про направлення до місця відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2023 року в провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшло означене клопотання Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, згідно якого, представник органу пробації прохає скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного йому вироком Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.

Подання вмотивоване тим, що 12.12.2022 вирок, який набрав законної сили, відносно ОСОБА_5 надійшов на виконання до Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

12.12.2022, 20.12.2022 року ОСОБА_5 за вказаною у вироку суду адресою, був направлений виклик з вимогою прибути до Заводського районного відділу, але на вказану дату засуджений не прибув.

23.12.2022 до Заводського районного відділу з номеру телефону НОМЕР_1 зателефонувала жінка, яка представилась матір`ю засудженого, ОСОБА_6 , і повідомила, що її син ОСОБА_5 за викликами не з`явиться до відділу пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання, оскільки близько місяця назад виїхав за кордон та надавати більш детальну інформацію категорично відмовилась.

Відповідно п.4 ч. 2 розділу IV Наказу № 272/5 від 29.01.2019 p., відносно ОСОБА_5 Заводським районним відділом проводилися першочергові розшукові заходи з виявлення засуджених осіб, місцезнаходження яких не відомо, а саме: направлені запити до медичних установ, бюро СМЕ, спец установ, з метою встановлення можливого місця перебування. Згідно отриманого акту не проживання з КП КМР «ДОБРОБУТ» ОСОБА_5 близько двох місяців за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

14.03.2023 року надійшло повідомлення з Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про відмову в оголошенні в розшук, у зв`язку з тим, що при перевірці ОСОБА_5 за обліками ЦП «Аркан» було встановлено, що останній 25.11.2022 року перетнув державний кордон України, де виїхав через пропускний пункт Устилуг до Польщі, вантажним автомобілем марки Mercedes, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , використовуючи закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_3 .

19.04.2023 року надійшло повідомлення з Державної прикордонної служби України в якому інформація про перетинання державного кордону України ОСОБА_5 підтвердилась.

17.05.2023 було здійснено телефонний дзвінок на номер НОМЕР_1 до матері засудженого ОСОБА_6 яка повідомила, що її син ОСОБА_5 проживає за кордоном і повертатися до України наскільки їй відомо не збирається. Про те, що її сина розшукують і йому необхідно прибути до уповноваженого органу з питань пробації для виконання судового рішення, вона синові повідомляла в телефонній розмові. Контактні дані, країну перебування та причину виїзду ОСОБА_5 категорично відмовилась надавати.

26.05.2023 року за вх. № 1143 надійшло повідомлення з Державної прикордонної служби України, де зазначено, що 25.11.2022 ОСОБА_5 виїхав з України і на даний момент не повертався.

У судове засіданні представник уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, надав суду заяву, просив розглянути справу без участі представника, клопотання просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив подання органу пробації задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 систематично не з`являється на реєстрацію.

Засуджений ОСОБА_5 до суду неодноразово не з`явився. Зв`язку з ним немає, місце його знаходження не відомо.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду,

Вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання , відповідно до ч.2 ст.78 КК України, суд, за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналогічна за своїм змістом норма міститься й в статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, частина 1 якої чітко обумовлює, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже підставою для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є саме невиконання ним покладених на нього законом або судом обов`язків або систематичні вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому, згідно із нормою права, закріпленою у частині 2 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Окрім того, як передбачено абзацом 2 частини 3 і частиною 5 наведеної вище норми права, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

Також, відповідно до правил, обумовлених пунктом 2 та 3 глави 3 розділу ІХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 272/5 від 29.01.2019 року, у разі вчинення звільненим з випробуванням адміністративного правопорушення, що тягне за собою накладення адміністративного стягнення, з ним проводиться індивідуальна профілактична бесіда, застосовується письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку, перед винесенням якого звільнений з випробуванням викликається до уповноваженого органу з питань пробації, надає пояснення, у якому зазначає обставини, які спричинили правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. У разі якщо звільнений з випробуванням вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до нього письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.10.2022р.

ОСОБА_5 в судовому засіданні беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, просив затвердити угоду про визнання винуватості тим самим цілком усвідомлюючи наслідки укладання та затвердження угоди судом.

Відповідно до угоди на засудженого ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок набрав законної сили 03.11.2022 р, відносно засудженого заведена особова справа. ОСОБА_5 не з`являвся на реєстрацію до Заводського районного відділу без поважної причини. Оскільки засуджений ОСОБА_5 зник з постійного місця проживання та до теперішнього часу розшукується не з`явився, застосувати до нього застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, з наведених вище підстав, Заводським районним відділом не має можливості.

На час звернення із поданням до суду засуджений жодного разу не з`явився на реєстрацію до центру пробації. Поважних причин для неявки на реєстрацію ОСОБА_5 не навів.

Вказане свідчить про систематичне невиконання ОСОБА_5 без будь-яких поважних причин покладених на нього судом обов`язків, що вказує на небажання засудженого стати на шлях виправлення

Відповідно до ч.1 ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Вирок стосовно ОСОБА_5 набрав законної сили 03.11.2022 року.

Таким чином судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не виконує покладені на нього обов`язки і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, що є безумовною підставою, передбаченою ч.2 ст.78 КК України, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, тому подання органу пробації є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Скасувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити його для відбування призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.10.2022 року за ч.4 ст.185 КК України (справа №207/2305/22) покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, якщо її не скасовано, вона набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1