Справа № 372/891/23
Провадження № 1-кп-195/23
ухвала

Іменем України

29 червня 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження №0000182 від 13.01.2023 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Обухівського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2023 року за № 0000182, відносно ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на два місяці, оскільки строк дії запобіжного заходу спливає, ризики через які було обрано даний запобіжний захід не зменшились та розгляд справи не закінчений.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думки прокурора, захисника, обвинуваченого, ознайомившись зі змістом клопотання та матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02.12.2022 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, який востаннє продовжено ухвалою суду від 05.05.2023 року до строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 03.07.2023 року.

Станом на цей час завершити судове провадження до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого під вартою неможливо.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та/або реєстрації, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей.

Обираючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.

У той же час, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Санкція частини 1 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Суд погоджується з доводами прокурора, що дають підстави вважати, що обвинувачений може вчиняти у подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Прокурор також посилається на те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 є знайомою обвинуваченого, що може перешкодити проведенню судового розгляду у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора, що свідок ОСОБА_7 під час судового розгляду допитана не була, а тому вбачає наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, з огляду на те, що судове провадження у справі ще не закінчено, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які приймались до уваги при обранні та продовженні дії обраного запобіжного заходу суду не встановлено. Зважаючи на сукупність наявних у справі доказів та враховуючи доводи всіх учасників процесу, не вбачається достатньо підстав вважати тримання ОСОБА_4 під вартою таким, що порушує його право, передбачене ст. 5 Європейської конвенції з прав людини, оскільки саме такий запобіжний захід є обґрунтованим і достатнім для досягнення мети кримінального провадження.

Ризики, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу залишаються актуальними, доводи захисника суд вважає непереконливими і необґрунтованими, а тому відсутні достатні підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки наявні ризики не зменшились.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 належить продовжити обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-206, 291, 314, 315 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовживши строк тримання під вартою на шістдесят діб, тобто до 28 серпня 2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя : ОСОБА_1