Справа № 484/1657/21
Провадження: № 1-кп/484/46/23р
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001814, по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кзил -Орда, Казахстан, громадянина України, що має повну середню освіту, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України;

за участю учасників судового процесу

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: - ОСОБА_3

захисника: - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 30 листопада 2020 року о 04 год. 23 хв. ОСОБА_3 , в порушення підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та належним чином переконатися в безпеці інших учасників дорожнього руху, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на один рік на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду від 13.03.2020, яке набрало законної сили 24.03.2020, керував без посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке у нього було вилучено 15.12.2019 у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, технічно справним автомобілем типу «легковий універсал» марки «ВАЗ-21113», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску, на якому перевозив пасажира ОСОБА_6 та рухався у темну пору доби по освітлювальній міським електроосвітленням асфальтованій, вологій та чистій ділянці проїзної частини по вул. Олени Пчілки, м. Первомайськ, Миколаївської області, зі сторони вул. Гагаріна, м. Первомайськ, в напрямку с. Грушівка, Первомайського району.

В процесі руху водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21113», реєстраційний номер НОМЕР_2 , діючи з необережністю, проявляючи крайню неуважність до зміни дорожньої обстановки, яка полягала у різкій зміні напрямку проїзної частини у зв`язку з наявністю закруглення праворуч, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху шляхом дотримання вимог Правил дорожнього руху України, грубо та умисно порушив вимоги ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а також наступні вимоги Правил дорожнього руху України: п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п.1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; підпункту «б» п.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; підпункту «а» п.2.9. - Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п. 12.1. - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого поблизу кафе «Прованс» і домоволодіння №104 під час входження в поворот праворуч не зменшив швидкість до безпечного рівня, не впорався з керуванням, допустив відхилення від потрібної траєкторії руху автомобіля та виїхав за межі проїзної частини ліворуч в кювет біля струмка, який впадає в р. П.Буг, де сталося його перекидання.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-21113» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, перелому І ребра справа, підшкірної емфіземи, закритого перелому лоної, сідничної кісток зліва, оскольчатого перелому великого вертала лівої стегнової кістки, травматичного шоку III ст., забійних ран, синців тулуба, кінцівок. Дані тілесні ушкодження могли утворитися 30.1 1.2020 від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів), при ДТП і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх утворення.

Отже, через необережність у виді злочинної самовпевненості, умисно та грубо порушуючи зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 , в силу свого віку та життєвого досвіду, тривалого водійського стажу та відсутності медичних протипоказань щодо керуванням транспортними засобами добре розумів, що стан алкогольного сп`яніння, в якому він перебував, впливає на ступінь уваги та швидкість реакції водія, але легковажно розраховував на відвернення негативних наслідків у випадку виникнення небезпеки для руху або різкої зміни дорожньої обстановки. При цьому ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди шляхом дотримання технічних вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного (через самовпевненість) порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, яке знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Своїми діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

У даному кримінальному провадженні 28.06.2023 року між прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, відповідно до якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторонами угоди визначено узгоджене покарання: у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просили угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання із визначенням строку випробування.

Згідно а. 2 ч. 4 ст. 469 КПК України Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій вказала, що проти затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим не заперечує, просила заявлений нею цивільний позов залишити без розгляду та справу слухати без її участі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо: зокрема, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є тяжким злочином, отже в даному кримінальному провадженні можливо укласти угоду про визнання винуватості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, в присутності захисника, усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обтяжують покарання. Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлені.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Відповідно до норми ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно ч.2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, заявлений потерпілою ОСОБА_6 , залишити без розгляду.

На підставі ч.2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно транспортної експертизи, судової транспортно трасологічної експертизи та судової експертизи по дослідженню обставин механізму дорожньо транспортних пригод у розмірі 3595,90 грн.

Керуючись ст.ст. 314, 469,371- 374, 472-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 28.06.2023 року між прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 2 (два) роки з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно транспортної експертизи, судової транспортно трасологічної експертизи та судової експертизи по дослідженню обставин механізму дорожньо транспортних пригод у розмірі 3595 (три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять)грн. 90 коп.

Цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, заявлений потерпілою ОСОБА_6 , залишити без розгляду.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Миколаївській апеляційний суд протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1