Провадження № 1-кп/761/2944/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 05.01.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА

В провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання прокурор вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, оскільки вважає, що він підсудний Шевченківському районному суду міста Києва та складений відповідно до норм КПК України, а також прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Захисник та обвинувачені не заперечували, щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши обвинувальний акт, дослідивши документи, що долучено в судовому засіданні, суд дійшов до наступного висновку.

Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України, зокрема: направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, при цьому відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України дане питання підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно з вимогами ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При цьому в обвинувальному акті зазначено, що реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення, 14.03.2023 приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно 3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до вхідних дверей студії манікюру « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , та використовуючи заздалегідь пристосовані засоби для злому вхідних дверей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проник до приміщення студії манікюру, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідкував на вулиці за навколишньою обстановкою, з метою завчасного попередження спільника у випадку викриття їх протиправних дій. Після цього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.03.2023 приблизно о 22 год. 05 хв. перебуваючи в приміщенні студії манікюру «Deleeva», що за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 61/2 взяв з комоду біля рецепції ноутбук марки «Dell E654» DPN7TC76A03 вартістю 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок та грошові кошти в сумі 17023 (сімнадцять тисяч двадцять три) гривні 00 копійок, після чого разом з викраденим вийшов з приміщення студії манікюру та разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покинули місце вчинення кримінального правопорушення. Попри це, більш тяжке кримінальне правопорушення, було вчинено за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 61/2, що знаходиться в Святошинському районі м. Києва.

Вказані вище обставини утворюють обґрунтований сумнів у підсудності кримінального провадження Шевченківському районному суду міста Києва.

За таких обставин, зважаючи на правила визначені ст. 32, 34 КПК України, які визначають, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке кримінальне правопорушення, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується відповідним судом апеляційної інстанції, в даному конкретному випадку, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 чт. 185 КК України підлягає направленню до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення даного кримінального провадження з Шевченківського районного суду міста Києва до Святошинсмького районного суду міста Києва.

Що стосується інших питань, які підлягають з`ясуванню суддею при підготовчому судовому засіданні, то вказані питання мають бути вирішенні судом, якому згідно процесуального законодавства, належить розглядати дане кримінальне провадження.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , слід зазначити наступне.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання до восьми років позбавлення волі.

Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування свідчить про їх вагомість, більш детальну оцінку цим доказам, суд зможе надати на відповідній стадії судового розгляду, під час вивчення їх змісту та подальшого аналізу.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі заявлені органом досудового розслідування ризики, що визначені у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексу України: ризик переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, можливість вчинення нового кримінального правопорушення.

Також судом, при вирішенні питання можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який чи доцільності продовження строку його дії, відповідно до ст. 178 КПК України враховуються наступні дані щодо особи обвинуваченого вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Отже, з`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , на які посилається прокурор та чи переважають характеризуючи дані щодо особи обвинуваченого ці ризики, суд враховує, те, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Так, висунення ОСОБА_5 обвинувачення у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, міру покарання, яка загрожує йому у разі визнання його винуватим, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого та можливість вчинення нового кримінального правопорушення у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, прокурор посилається на ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків. Так, після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту обвинувачений дізнався про обсяг зібраних доказів, у тому числі потерпілих та свідків, показання яких, на думку сторони обвинувачення підтверджують його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, які можуть бути допитані у судовому засіданні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд, виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

Виходячи із загальних визначень вказаних понять, слід відмітити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

А тому, при застосуванні до обвинуваченого менш суворішого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти цим ризикам.

Таким чином, враховуючи обставини, зазначені у ст.178 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти ризикам, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання його під вартою.

Крім того, неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Будь-які докази, які б свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_5 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, суду не надані.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. При цьому, тримання особи під вартою може відбуватися лише на підставі відповідного рішення компетентного суду.

Аналізуючи доводи, наведені та обґрунтовані у судовому засіданні, суд вважає, що прокурором доведені обставини, які свідчать, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У частині 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу, та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про можливість визначити обвинуваченому заставу, у 30 (тридцяти) розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

-утриматись від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні поза межами процесуальних дій;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_4 , який має місце проживання та реєстрації не переважають можливих ризиків неправомірної поведінки, у зв`язку із наступним.

Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому ним клопотанні, суд, як було вказано вище, керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, та крім іншого враховує особливості, визначені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, частиною сьомої якої встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Зі змісту частини четвертої статті 199 Кримінального процесуального кодексу України слідує, що при продовженні строку дії таких обов`язків суд має з`ясовувати, чи зменшилися зазначені прокурором ризики або з`явилися нові ризики, які виправдовують їх застосування.

Водночас, в силу положень частини другої статті 42 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_4 , наразі перебуває у статусі обвинуваченого, тому судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі заявлені органом досудового розслідування та попередньо підтверджені судом ризики, що визначені у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексу України: ризик переховування від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 оскільки покладення на останнього обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, відповідає меті запобіжного заходу, передбаченій частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, може гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 180, 182, 183, 194, 197, 199, 314,315-316, КПК України, - суд

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, терміном до 09 липня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу у 30 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80 520 гривень.

Застава вноситься обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок: для внесення застави (код ЄДРПОУ - 26268059, отримувач - ТУДСАУ в місті Києві, МФО - 820172, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок № UA1012089, призначення платежу: застава за … (П.І.Б., дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) від … (дата ухвали) по справі № …., внесені … (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

Документ, що підтверджує внесення застави, надається суду, а також адміністрації СІЗО.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_5 у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

-утриматись від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні поза межами процесуальних дій;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обв`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці до 11 липня 2023 року включно, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі м. Києва без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку;

-утриматись від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні поза межами процесуальних дій;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України (відомості про яке внесені 05.01.2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000032) направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення даного кримінального провадження з Шевченківського районного суду міста Києва до Святошинського районного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1