Провадження 1-в/193/139/23
У Х В А Л А

іменем України

14 липня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Софіївка в режимі відеоконференції подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_6 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2023 року на адресу Софіївського районного суду надійшло зазначене подання начальника установи щодо засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Софіївська ВК (№ 45)», згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений під час судового розгляду справи подання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Представник виправної колонії в судовому засіданні висловив думку про прийняття рішення за клопотанням засудженого на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення подання, оскільки ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання засудженого, суд дійшов такого висновку.

Так, засуджений ОСОБА_5 раніше судимий вироком 26.11.2004 Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Вироком від 22.08.2007 Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ст.ст. 71, 75 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Вироком від 28.04.2010 Синельниківського міського суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Вироком від 16.10.2013 Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 70, 75 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Вироком від 17.06.2014 Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. Вироком від 26.04.2018 Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

По даній справі засуджений вироком від 23.01.2019 року Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 26.04.2018 та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 31 травня 2019 року.

Початок строку: 09.10.2018 року. Кінець строку: 09.04.2024 року.

Станом на 09 червня 2022 року відбув 2/3 строку.

На підставі ч. 2ст.50ККУкраїни покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2ст.81ККУкраїни умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 3 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання. Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 10.10.2018 року. Під час утримання в установі виконання покарань м. Дніпро (№4) характеризувався негативно, мав 1 (одне) стягнення. Заохочень не мав. З 07.07.2019 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання характеризується позитивно, має 5 (п`ять) заохочень, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Працездатний. За власним бажанням, виконує роботи з благоустрою установи. Має достатній рівень необхідних навичок, ставиться з розумною ініціативою. При виконані дорученої роботи дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує соціально-корисні зв`язки з мамою та бабусею шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки, цінує ці зв`язки. Згідно ст. 123 КВК України залучений до програми ДВВ «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Заходи відвідує регулярно. Вину у скоєному злочині визнає, надає належну оцінку скоєному. За вироком суду має заборгованість на суму 300,00 гри, виконавчі листи до установи надходили на суму 300,00 гри. За власного ініціативою виплатив повністю заборгованість. Відповідно висновку ступень виправлення засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, неодноразово звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком (чотири рази), але останній знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, суд приходить до висновку, що хоча у поведінці ОСОБА_5 і існують позитивні зміни, а саме наявність п`яти заохочень, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Натомість, згідно матеріалів особової справи при винесенні вироків чотири рази було застосовано звільнення на підставі ст.ст. 75,76 КК України, однак засуджений висновків не зробив та під час відбуття знову скоював нові злочин. Під час скоєння злочинів не працював. Отже, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт відбуття засудженим 2/3 строку призначеного покарання та наявність заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

З огляду на зазначене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, тому в задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" слід відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ч.2 ст.376, 537-539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У поданні начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_6 відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений у той же строк і порядок, але з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 18 липня 2023 року о 09:30 год.

Суддя ОСОБА_1