ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/953/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/648/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 березня 2023 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Довгове, Лозівського району, Харківської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не невійськовозобов`язаний, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 10.05.2016 року Лозівським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- 21.07.2017 року Лозівським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- 21.06.2018 року Лозівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, звільнений 11.11.2022 року,

засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5(п?яти) років позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 21.11.2022 року, приблизно о 22:00 год., ОСОБА_8 знаходився в кв. АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 де разом з останнім вживали алкогольні напої. 22.11.2022 року приблизно о 06:00 годині у ОСОБА_8 виник умисел на вчинення крадіжки мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 діючи умисно, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, пересвідчився, що власник квартири та його товариші сплять, за його діями не спостерігають, зайшов до кімнати до ОСОБА_9 , звідки викрав телефон марки «Ксіомі Редмі ноут 6» вартістю 2925 гривень.

Далі, ОСОБА_8 , утримуючи при собі викрадений мобільний телефон з місця вчинення злочину пішов, викраденим розпорядився на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 2925 гривень.

Захисник, ще до початку апеляційного розгляду відмовилась від своєї апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та направити на новий судовий розгляд. Оскільки вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та явно несправедливим розмір призначеного покарання.

В апеляційній скарзі прокурор вирок скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши покарання у виді 6 років позбавлення волі. Так, апелянт вказує, що судом необґрунтовано у вироку призначення занадто м`якого покарання (мінімального) за ч. 4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі оскільки не враховано, що ОСОБА_8 вчинив даний злочин за збігом лише через 14 днів після відбуття покарання за попереднім вироком.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду (т. 1 а. с. 61 - 63), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів розцінює заяви обвинуваченого щодо можливого тиску на нього з боку оперативників щодо визнання обстави, як спосіб для затягування процесу. Таке переконання у суду склалось через те, що заява обвинуваченого носить ймовірний характер, проте, що йому відомі такі випадки щодо інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 349 КПК України допит обвинуваченого в суді першої інстанції здійснюється обов`язково, що дає суду можливість переконатись у добровільності сторін щодо обраного порядку дослідження доказів. ОСОБА_8 ні підчас досудового слідства, а ні в суді першої інстанції нікому не заявляв про існування будь-яких потенційних погроз, навіть своєму захиснику тож його заяви носять сугубо суб`єктивний характер з метою уникнути покарання за вчинене і не потребують перевірки.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого.

Так, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 має неповну середню освіту, не працюючий, не одружений, не військовозобов`язаний, на обліку у лікарів психіатра перебував з 2009 року з діагнозом дисоціальний розлад особистості, з 2021 року знятий з обліку в зв`язку зі зміною місця проживання, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується нейтрально, згідно із висновком судово-психіатричної експертизи №83 від 16.02.2023 року, ОСОБА_8 на теперішній час страждає на психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості, може усвідомлювати свої та керувати ними, у період часу, якому відповідає правопорушення виявляв ознаки вищевказаного хронічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, раніше неодноразово судимийза вчинення аналогічних злочинів та реально відбував покарання у виді позбавлення волі, але відповідних висновків для себе не зробив.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, рецидив злочину.

Санкція статті за якою обвинуваченого визнано винним передбачає покарання у виді

позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання відповідно до ст. 65 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, пом`якшуючи та обтяжуючи обставин, те, що потерпілі претензій до нього не мають, дані про особу обвинуваченого, та дійшов вірного висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке йому належить відбувати реально, оскільки його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином судом першої інстанції було досліджено та належним чином враховано усі обставини, на які обвинувачений ОСОБА_8 посилається як на підставу для призначення йому більш м`якого покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що обвинуваченому призначено покарання, яке адекватне вчиненому та яке є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим ОСОБА_8 нових злочинів, а відтак є таким, що відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості є необґрунтованими.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 березня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді