ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимир кримінальне провадження №0000120 від 25.04.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солотвин Ковельського району Волинської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2021 № 167 (по стройовій частині) військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду командира міномета мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2022 № 331 (по стройовій частині) військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_4 звільнено з раніше займаної посади і зараховано у розпорядження командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_1 ).

Згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, Незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями

Згідно з статтями 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовим статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до статті 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту) військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Проходячи військову службу в умовах воєнного стану старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог наказу тимчасово виконувача обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 від 21.04.2023 № 708, «Про відрядження особового складу до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 », з метою переміщення військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 з пункту постійної дислокації ( АДРЕСА_1 ) до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 (в Харківській області) було видано відповідний наказ.

Згідно додатку 2 від 25.04.2023 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2023 № 708, відповідно до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 , який убуває до місця тимчасової дислокації завдань з пункту постійної дислокації 25 квітня 2023 року, серед інших військовослужбовців був включений і старший солдат ОСОБА_4 .

Зазначений наказ від 21.04.2023 № 708 із додатком, з 13.00 год по 14.00 год 25.04.2023 тимчасово виконувачем обов`язки начальника штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_7 було доведено до особового складу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і старшому солдату ОСОБА_4 .

Разом з тим, старший солдат ОСОБА_4 будучи ознайомленим з наказом тимчасово виконувача обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 від 21.04.2023 № 708, «Про відрядження особового складу до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 », не надавши поважних, законних причин та обґрунтувань, не виконав відповідний наказ командира.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив про обставини його вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. У скоєному щиро каявся, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників провадження не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у відкритій відмові виконувати наказ начальника, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні матір з інвалідністю 3 групи, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем служби, нагороджений медалями та грамотами за старанність, зразкову військову дисципліну, якісне виконання бойових завдань, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Як обставину, яку пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахування вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією частини 4 статті 402 КК України.

На підставі ст.75 КК України, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого обрано у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 107 360,00 гривень. У зв`язку з внесенням такої суми на відповідний рахунок відповідно до положень ч.4 ст.202 КПК України обвинувачений вважається таким, щодо якого чинним є запобіжний захід у вигляді застави.

Клопотання про скасування чи зміну такого заходу в судовому засіданні не заявлено, тому його слід залишити до набрання вироком законної сили та вирішити питання про повернення заставодавцю відповідно до ч.11 ст.182 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді застави - залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили, заставу в сумі 107 360,00 грн, внесену на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Волинській області: №UA0002504, банк ДКСУ м. Київ, МФО820172, , згідно квитанції № 0.0..2 від 27 квітня 2023 року, повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Речові докази по справі: карту пам`яті DVD-R диск, на якому містяться відеозаписи доведення наказу до військовослужбовців зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1