Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 537/3588/20
Провадження № 1-кп/553/1062/2023
У Х В А Л А

Іменем України

01.03.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2022 року в провадження судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 надійшли матеріали судової справи №537/3588/20 об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою судді від 28.12.2022 року призначено підготовче судове засідання на 03.01.2023 року, в якому прийнято рішення про звернення із поданням до Полтавського апеляційного суду про направлення кримінального провадження до іншого суду відповідно до правил територіальної підсудності, вирішені питання щодо продовження запобіжних заходів відносно обвинувачених, підготовче провадження не закінчено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.01.2023 року подання голови Ленінського районного суду м. Полтави про направлення кримінального провадження до іншого суду залишено без задоволення та кримінальне провадження повернуте до Ленінського районного суду м. Полтави.

Відповідно до ч.1 ст.315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні, яке розпочалося 27.02.2023 року та продовжилося 01.03.2023 року судом вирішувалися клопотання сторони захисту щодо наявності підстав для повернення обвинувальних актів прокурору та підстав для закриття кримінального провадження, а також невідкладні клопотання про продовження запобіжних заходів відносно обвинувачених, а відтак суд не перейшов до підготовки до судового розгляду, під час якої обвинувачені відповідно до ч.4 ст.315 КПК України мають право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів. Враховуючи, що обвинувальні акти відносно обвинувачених надійшли до суду 09.10.2020 року та 09.03.2022 року, тобто після набрання чинності 13.08.2020 року Закону України №817-ІХ, отже підготовче провадження здійснюється судом одноособово, а судовий розгляд колегіально у разі такого клопотання хоча б одним із обвинувачених.

Отже, питання щодо наявності підстав для повернення обвинувальних актів прокурору, підстав закриття кримінального провадження, клопотання про продовження запобіжних заходів відносно обвинувачених на стадії підготовчого провадження підлягає вирішенню суддею одноособово, а призначення колегії суддів є передчасним.

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_13 заявлено письмове клопотання про повернення обвинувальних актів прокурору як таких, які не відповідають вимогам КПК України, що перешкоджає призначенню їх до судового розгляду, з огляду на те, що в даному об`єднаному кримінальному провадженні, судова справа №537/3588/20 вже є два вироки Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.11.2020 року відносно обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та матеріали по яких в порушення норми ч.8 ст.469 КПК України не були виділені в окреме провадження; крім того, в самому обвинувальному акті зазначається неконкретизоване обвинувачення, в невстановлений час, при невстановлених обставинах у невстановленої особи, що є порушенням підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також захисником ОСОБА_14 в підготовчому провадженні подано письмове клопотання про закриття кримінального провадження №0000207 від 07.06.2019 року на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із наявністю двох вироків по тому самому обвинуваченню, які набрали законної сили, тобто вважає, що наявність двох вироків Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.11.2020 року відносно обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у судовій справі №537/3588/20 це є підстава саме для закриття кримінального провадження №0000207 від 07.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

Сторона захисту, а саме обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисники, які були присутні в підготовчому судовому засіданні також вважають, що наявність в одній судовій справі двох вироків, які набрали законної сили, без виділення матеріалів в окреме провадження, як того вимагає процесуальний закон, є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України, яка є імперативною нормою, також є підстави для повернення обвинувальних актів відносно обвинувачених, оскільки обвинувачення не конкретизовано, що порушує їх право на справедливий суд відповідно до практики Європейського Суду, зокрема незрозуміло яким чином сторона захисту може надати суду алібі, якщо в обвинуваченні не зазначені час та місце вчинення певних епізодів, які інкримінуються обвинуваченим, обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_10 є більшим, ніж інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 , який на думку обвинувачення є керівником злочинної організації, при наявності двох вироків в даному кримінальному провадженні без їх виділення в окреме провадження, незрозумілі межі судового розгляду, отже при таких обставинах обвинувальні акти не відповідають вимогам КПК України.

Прокурори в підготовчому судовому засіданні заперечували проти закриття кримінального провадження та повернення обвинувальних актів прокурору, вважаючи, що наявність двох вироків не вплине на судовий розгляд, та обвинувальні акти відповідають ст.291 КПК України, яка містить вимоги до обвинувального акту.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню.

Так, в судовому засідані встановлено, що під час судового розгляду кримінального провадження №0000207 від 07.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.4 ст.28 - ч.1 ст.263, 4.2 ст.306, ч.3 ст.27 - ч.4 ст.28 - ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27 - ч.4 ст.28 - ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_20 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.4 ст.28 - ч.1 ст.263, ч.2 ст.27 - ч.4 ст.28 - ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.2 ст.27 - ч.4 ст.28 - ч.3 ст.307 КК України, відносно обвинувачених ОСОБА_20 та ОСОБА_19 13.11.2020 року в судовій справі №537/3588/20, провадження №1-кп/537/266/20 ухвалені два вироки, якими обвинувачений ОСОБА_20 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції від 05.04.2001), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України та обвинувачений ОСОБА_19 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції від 05.04.2001), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, та останнім призначено остаточне покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Будь-яких процесуальних рішень про виділення матеріалів щодо осіб, з якими достягнуто угоди про визнання винуватості, відповідно до приписів ч.8 ст.469 КПК України, судом не виявлено, ані в матеріалах справи, ані в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що всім обвинуваченим інкримінується участь в злочинній організації, разом з цим обсяг обвинувачення у кожного із обвинувачених, в тому числі відносно яких були ухвалені вироки, які набрали законної сили різний, а отже підстави для закриття кримінального провадження, відповідно до п.6 ч.1 ст.284 КК України, відсутні, більш того, таке закриття, фактично з підстав невиделення матеріалів в окреме провадження у відповідності до вимог ч.8 ст.469 КПК України, суперечить завданням кримінального провадження, які визначені ст.2 КПК України, а отже не може бути підставою для закриття кримінального провадження відносно інших обвинувачених саме за зазначеною підставою.

Згідно з приписами статті 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Концепт належної правової процедури є одним із найзагальнішим і водночас фундаментальним явищем будь-якої демократичної правової держави сучасності.

В доктрині вітчизняного кримінального процесу під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам та дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 277 КПК повідомлення про підозру має містити серед іншого стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

У випадку виникнення підстав для зміни раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язані виконати дії, передбачені статтями 278, 279 КПК.

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частини 2 статті 291 КПК).

Згідно зі статтею 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (стаття 337 КПК).

Отже, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частина 2 статті 291 КПК) по суті є консистенцією усього обвинувального акта.

Відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права підозрюваного на захист.

Так, відсутність у сторони захисту відомостей про час вчинення кримінального правопорушення (в обвинувальному акті у кожному епізоді зазначається, що в нестановлений слідством час та у невстановленої особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно придбали психотропні речовини) позбавляє сторону захисту надати суду докази наявності можливого алібі перебування обвинувачених в певному місці в певний час, та порушує підпункт «а» ч.3 сатті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушує принцип змагальності сторін.

Повертаючи обвинувальні акти прокурору у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , суд зазначає, що згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору не лише у разі недотримання при його складанні вимог ст. 291 КПК України, а й взагалі вимог КПК України, зокрема вимог ст.277, 337, 21,22 КПК України.

Також, суд прийшов до переконання, що наявність в судовій справі відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 двох вироків відносно ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які не були виділені в окреме провадження, як того вимагає КПК України, є також підставою для повернення двох обвинувальних актів прокурору як таких, що не відповідають вимогам КПК України, оскільки відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, та відповідно до обвинувального акта, в ньому також зазначені як обвинувачені ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Крім того, на переконання суду, судовий розгляд в одній судовій справі, без виділення в окреме провадження, двох вироків відносно ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які визнанні винними у вчиненні певних злочинів, зокрема і у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.255 КК України, який також інкримінується іншим обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , може привести до висновку про порушення принципу призумпції невинуватості особи та поставити під сумнів неупередженість суду під час ухвалення вироку по іншим обвинуваченим.

На підставі викаденого, врахувавши позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, суд прийшов до висновку про необхідність повернення прокурору обвинувальних актів відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , для усунення зазначених недоліків, зокрема направлення до суду нового обвинувального акту із певними виправленнями та виключенням із складу обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які таковими вже не є.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурором подані до суду письмові клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, дані ризики не зменшилися та інші більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, будуть недостатніми для запобігання даним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, оскільки він перебуває під вартою вже майже 3 роки, та обґрунтування клопотання прокурора не змінюється, справа по суті не розглядалася, пред`явлене йому обвинувачення не обґрунтоване, докази вчинення ним злочинів відсутні, свідки сторони обвинувачення є наркозалежними особами, ризики, на які посилається прокурор відсутні, оскільки він не має мети ухилятися від суду, а має намір довести свою невинуватість під час судового розгляду, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце мешкання, на момент затримання офіційно працював, а також внес залог за ухвалою суду, просить застосувати до нього особисте зобов`язання.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_13 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, вважає що ризики, на які посилається прокурор необґрунтовані, та нічим не підтверджені, лише тяжкість інкримінованих злочинів не може бути підставою для такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою, обвинувачені знаходяться під вартою майже 3 роки, отже ризик ухилення від суду зменшується, не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вказаних ризиків, подане клопотання про продовження запобіжного заходу не відрізняється від попередніх, вважає, що неправильно зазначена дата та суд в клопотанні є підставою для повернення клопотання прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, оскільки висунуте проти нього обвинувачення є необгрунтованим, за яким він майже 3 роки перебуває під вартою, він має міцні соціальні звязки, а саме одружений, має дітей та онуків. Крім того, перебуваючи під вартою він переніс інфаркт, інсульт, має хронічне захворювання цукровий діабет 2 тип, та вніс заставу ще 28.01.2021 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_14 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, оскільки ризики, зазначені прокурором необгрунтовані, крім того сплачена застава до теперішнього часу перебуває на рахунку ТУ ДСА України в Полтавській області, про що надає відповідну довідку від 29.01.2021 року, а тому відсутні підстави тримати обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, на даний час стан здоровя ОСОБА_6 погіршився. Про що надається медична довідка станом на 24.02.2023 року, пред`явлене обвинувачення не конкретизоване, нічим не доведено.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки не має ніяких доказів його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинах, він знаходиться під вартою майже 3 роки, та вважає ще катуванням, він має міцні соціальні зв`явзки, ризики на які посилається прокурор відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_15 в підготовчому судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має дружину, дитину, до обрання запобіжного заходу працював офіційно, сплачував податки, 06.03.2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру, 11.03.2020 року він отримав клопотання про обрання запобіжного заходу, та цього ж дня прибув в судове засідання, отже довів належну процесуальну поведінку, вважає, що ризики, на які посилається прокурор, нічим не підтверджені, обвинувачені не взмозі впливати на свідків, оскільки свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 засуджені та відбувають покарання в місцях позбавлення волі, під час обшуків у ОСОБА_7 не виявлено жодного заборонного предмета. ОСОБА_7 раніше не судимий, ризики з часом зменшуються, будь-яких доказів в обгрунтування обвинувачення не надані, епізоди злочинної діяльності повторюються та штучно збільшені, свідки по кримінальному провадженню є засудженими особами, та уклали із прокурором угоду про визнання винуватості, в якій зобов`язалися викривати обвинувачених, не заперечує проти засобів електронного контролю, які можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, вважає, що тримання особи під вартою, відповідно до ст.197 КПК України та загальних принципів КПК, не може перевищувати 12 місяців, підстави для обрання запобіжного заходу, зазначені в ст.5 Конвенції, відсутні, просить відмовити у задоволенні клопотання та негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Обвинувачений ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки він має міцні соціальні звязки, дружину, маленьку дитину, стан його здоров`я погіршився.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_17 проти задоволення клопотання прокурора заперечив та взагалі вважає за необхідним повернути клопотання, оскільки воно не відповідає вимогам КПК України, до клопотання не має додатків, якими обгрунтовується клопотання, наявність ризиків не підтверджена жодним доказом, просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки вже три роки знаходиться під вартою за необгрунтованим обвинуваченням, він раніше працював та мав дохід з продажу автомобілів, в один із автомобілів йому підкинули пістолет та наркотичні засоби.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_16 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, оскільки вважає, що дане питання, як і всі питання підготовочго судового засіданні повинні вирішуватися колегіально.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 проти продовження запобіжного заходу заперечив, вважає, що в такому вигляді клопотання прокурора підлягає поверненню, відсутні ризики на які посилається прокурор, обвинувачені вже тривалий час перебувають під вартою, судовий розгляд не розпочато, відносно обвинувачених вже обиралася застава, стан здоров`я обвинуваченого погіршився.

Обвинувачений ОСОБА_10 проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки він має міцні соціальні звязки, дитину, раніше не судимий, учасник АТО, до теперішнього часу обвинувачння відносно нього навіть не оголошувалося, йому не зрозуміло в чому його обвинувачують, він не знав, що знаходився в розшуку, оскільки перебував в м. одеса на заробітках, ризики впливу на свідків не доведені.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_18 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив відмовити у запобіжному заході у вигляді тримання під варто, оскільки ризики, на які посилається прокурор нічим не підтверджені, обвинувачений учасник АТО, не судимий, має міцні соціальні зв`язки, підозра не обгрунтована.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши письмове клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, обвинувальні акти із додатками та матеріали об`єднаного кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Положення чинного Кримінального процесуального кодексу України вказують, що важливим елементом при встановленні підстав для продовження строку дії запобіжного заходу є не лише наявність ризиків, які існували при обранні запобіжного заходу, а і ті обставини, що до завершення дії попереднього судового рішення про обрання запобіжного заходу вони не зменшилися або з`явилися нові (стаття 199 КПК України). Доведення таких обставин покладається на слідчого, прокурора.

Суд враховує, що пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків, передбачених законом і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема, «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, «Фельдман проти України» (Заяви № 76556/01 та № 38779/04) від 08 квітня 2010 року) неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

У рішенні від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Заява №17283/02) Європейський суд з прав людини щодо застосування пункту 3 статті 5 Конвенції вказав, що після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60).

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» (пункт 59)).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу, як встановлено у пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини «Яжинський проти Польщі», але зі спливом часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання обвинуваченого під вартою, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевіркою, дачі показів (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Neumeister v.Austria» (Коймайетер проти Австрії), пункт 10).

Стосовно загрози втечі, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилитися до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне («Пшевечерський проти Росії» від 24 травня 2003 року).

Тримання під вартою не повинно бути продовжене через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі («Leteliier v. France» (Летельєр проти Франції), пункт 51; «LA v. France» ( LA проти франції), пункт 104; «Prencipe v.Monaco» (Пранцип проти Монако), пункт 79; «Tiron v. Romania» (Тирон проти Румунії), пункт 41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Becciev v.Moldova» (Бекчієв проти Молдови), пункт 59).

Зокрема, у справі «Сергій Волосюк проти України» (рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності продовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, викладеної у пункті 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

З обвинувального акту вбачається: обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , раніше не судимі, обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинах проти громадської безпеки та у сфері обігу нароктичних засобів, у складі злочинної організації, у зв`язку із чим до обвинувачених відповідно до ч.2 ст.183 КК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, відносно обвинувачених на стадії досудового розслідування та судового провадження було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 03.01.2023 року до 03.03.2023 року без визначення розміру застави, отже підозра є обґрунтована та на даний час змінилася на обвинувачення, тобто твердження про вчинення даними особами злочинів, передбачених КК України, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає встановленою наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, оскільки санкція ч.3 ст.307 КК України, яка інкримінується усім обвинуваченим передбачає сувору міру покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, та усвідомивши, яке покарання загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів, обвинувачені можуть переховуватися від суду.

Також, суд вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків по кримінальному провадженню, які на даний час не допитані судом та відомі обвинуваченим.

Судом також враховано, що жоден з обвинувачених раніше не є судимий. Обвинувачений ОСОБА_6 одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання, яке не збігається з місцем реєстрації, має ряд хвороб, в тому числі і хронічну хворобу. ОСОБА_5 є учасником АТО, одружений, має двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, на час затримання був працевлаштований у ФОП « ОСОБА_24 ». ОСОБА_7 одружений, має місце поживання, яке не збігається з місцем реєстрації. ОСОБА_8 одружений, має місце поживання, яке не збігається з місцем реєстрації, офіційно працевлаштований на час затримання не був, має захворювання. ОСОБА_9 одружений, має неповнолітню дитину, має місце поживання, яке не збігається з місцем реєстрації. Обвинувачений ОСОБА_10 не судимий, має постійне місце проживання у м. Кременчук, під час досудового розслідування оголошувався у розшук.

Отже, з врахуванням тяжкості злочинів, які відноситься до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки та у сфері обігу нароктичних засобів, а також враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинуваченим злочинів, вчинених у складі злочинної організації, стану здоров`я, віку обвинувачених, сімейного стану, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, та є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на 60 днів.

Дані ризики не зникли, разом з цим, враховуючи збіг часу перебування обвинувачених під вартою, практику Європейського суду з прав людини, суд прийшов до висновку, що ризик ухилення від суду значно зменшився, а отже для запобігання встановленим ризикам та досягнення справедливого балансу інтересів суспільства з вимогами захисту прав конкретної особи, необхідним та достатнім буде встановлення при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої вже раніше визначався судом першої та апеляційної інстанції під час судового розгляду даного кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а відтак суд вважає за необхідним визначити зазначений альтернативний запобіжний захід, в тому числі й обвинуваченому ОСОБА_10 , врахувавши його сімейний стан, вік, обставини злочину та кількість епізодів злочинної діяльності, які останньому інкримінуються.

Відповідно до ч.3, 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави суд визначає з врахуванням майнового стану обвинувачених, у межах, передбачених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, яка обвинувачується в особливо тяжкому злочині, та суми, яка не перевищує суму, визначену ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.01.2021 року.

Застава у такій сумі та такому розмірі буде достатньою для запобігання існуючих ризиків та виконання процесуальних обов`язків, які покладаються на обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення обвинуваченими застави.

Також суд зазначає, що ч.4 ст.183 КПК України, передбачає право, а не обов`язок суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні за визначеними цією нормою певними складами злочинів.

Судом також враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 одружений, утриманців не має, має постійне місце проживання, яке не збігається з місцем реєстрації, має ряд хвороб, в тому числі і хронічну хворобу.

Так, відповідно до медичної довідки від 24.02.2023 року обвинувачений ОСОБА_6 має наступні діагнози: кардіосклероз атеросклеротичний НК Іст., гіпертонічна хвороба ІІст., ступінь 2, ризик ІV, цукровий діабет 2 тип.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, при цьому має постійне місце проживання, враховуючи стан його здоров`я, який погіршується в умовах СІЗО, тривалість перебування під вартою, що значно зменшує ризики ухилення від суду та незаконного впливу на свідків, ту обставину, що відносно обвинуваченого вже визначався судом першої та апеляційної інстанції розмір застави, який відповідно до довідки від 29.01.2021 року ТУ ДСА в Полтавській області був внесений за обвинуваченого 28.01.2021 року в розмірі, встановленому ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.01.2021 року, суд дійшов висновку, що подальше тримання обвинуваченого під вартою в якості запобіжного заходу є невиправданим та для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, досягнення справедливого балансу інтересів суспільства з вимогами захисту прав конкретної особи,на даний час буде достатнім відносно обвинуваченого ОСОБА_25 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПУ України.

Твердження сторони захисту про відсутність доказів злочинної діяльності обвинувачених підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду справи по суті та не є предметом оцінки на стадії підготовчого провадження.

Ст.197 КПК України чітко регламентує максимально допустимий строк тримання особи під вартою у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів, який не повинен перевищувати 12 місяців, саме на стадії досудового розслідування. Отже, враховуючи, що досудове розслідування закінчено, доводи захисника ОСОБА_15 про необхідність звільнення обвинувачених у звязку із спливом строків, передбачених ст.197 КПК України, не обгрунтовані та не мають законних підстав.

Також, пояснення захисників, що клопотання прокурора не відповідає нормам КПК України, у зв`язку із чим підлягає поверненню прокурору також є необгрунтованим, оскільки клопотання складено письмово, відносно кожного обвинуваченого, вручено останнім 24.02.2023 року, тобто вчасно, про що надані обвинуваченими розписки, клопотання відповідають вимогам ст.184 КПК, прокурором не відкликалися, а отже підлягають розгляду по суті в підготовочому судовоу засіданні, визначеним на даний момент складом суду, до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу, як це регламентує ч.3 ст.315 КПК України. При цьому, описка у році та назві суду не впливає на зміст самого клопотання та його обгрунтування. Такі недоліки не є суттєвими та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні подання, тим більш для його повернення, що взагалі не передбачено вимогами КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181,182, 183, 194, 199, 202,314,315,336 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Обвинувальні акти по кримінальним провадженням №0000207 від 07.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, та №0000460 від 18.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, - повернути прокурору Полтавської обласної прокуратури.

В задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, - відмовити.

Клопотання про продовження запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід у вигляд тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 01.03.2023 року до 29.04.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23».

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі двісті тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 617320,00 грн. (шістсот сімнадцять тисяч триста двадцять грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на користь держави: одержувач - ТУ ДСА України в Полтавській областіі; ЄДРПОУ - 263048558; банк одержувача - Держказначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - UA0015950.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Кременчука Полтавської області без дозволу суду;

- повідомляти суд, про зміну місця свого проживання або перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку, належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомлення суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 01.03.2023 року до 29.04.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23».

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_7 заставу у розмірі двісті десять (210) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 563640,00 грн. (п`ятсот шістдесят три тисячі шістсот сорок грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на користь держави: одержувач - ТУ ДСА України в Полтавській областіі; ЄДРПОУ - 263048558; банк одержувача - Держказначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - UA0015950.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Кременчука Полтавської області без дозволу суду;

- повідомляти суд, про зміну місця свого проживання або перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку, належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомлення суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 01.03.2023 року до 29.04.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23».

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу у розмірі двісті десять (210) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 563640,00 грн. (п`ятсот шістдесят три тисячі шістсот сорок грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на користь держави: одержувач - ТУ ДСА України в Полтавській областіі; ЄДРПОУ - 263048558; банк одержувача - Держказначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - UA0015950.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми ОСОБА_8 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Кременчука Полтавської області без дозволу суду;

- повідомляти суд, про зміну місця свого проживання або перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку, належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомлення суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 01.03.2023 року до 29.04.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23».

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_9 заставу у розмірі двісті десять (210) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 563640,00 грн. (п`ятсот шістдесят три тисячі шістсот сорок грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на користь держави: одержувач - ТУ ДСА України в Полтавській областіі; ЄДРПОУ - 263048558; банк одержувача - Держказначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - UA0015950.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми ОСОБА_9 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Кременчука Полтавської області без дозволу суду;

- повідомляти суд, про зміну місця свого проживання або перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку, належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомлення суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 01.03.2023 року до 29.04.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23».

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_10 заставу у розмірі двісті десять (210) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 563640,00 грн. (п`ятсот шістдесят три тисячі шістсот сорок грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на користь держави: одержувач - ТУ ДСА України в Полтавській областіі; ЄДРПОУ - 263048558; банк одержувача - Держказначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - UA0015950.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми ОСОБА_10 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Кременчука Полтавської області без дозволу суду;

- повідомляти суд, про зміну місця свого проживання або перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку, належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомлення суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , - відмовити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 до 01.05.2023 року включно, прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати наступні обов`язки:

1.Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

2.Повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

3.Утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні.

4.Здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності.

Обвинуваченого ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23», відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та надіслати до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23».

Повний текст ухвали складено та проголошено 06.03.2023 о 08.30 годині.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1