Справа № 202/7136/22
Провадження № 1-кс/202/1759/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 16.10.2022 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернулась до суду із відповідною скаргою в порядку ст.303 КПК України в обґрунтування якої зазначає, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією в місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, під процесуальним керівництвом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сил здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за номером №0000805 від 24.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

16 жовтня 2022 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинені вищезазначеного кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Вважає, що повідомлення про підозру від 22.10.2022 має бути скасовано у зв`язку з очевидною необґрунтованістю підозри.

Так, досудове розслідування це діяльність компетентних правоохоронних органів, що полягає у збиранні, дослідженні, оцінці, перевірці та використанні доказів з метою попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, та закінчується винесенням правозастосовного акту за її наслідками.

Кримінальний процесуальний кодекс України, визначає досудове розслідування як стадію кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 91 КПК України, встановлено, що крім іншого під час досудового розслідування доказуванню підлягає подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Підозра у кримінальному провадженні є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (частина перша статті 276 КПК). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність. Статтею 276 КПК України, встановлено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Для повідомлення особі про підозру, виходячи з принципу презумпції невинуватості, необхідна наявність такої системи доказів, яка виключала б будь - які сумніви, що: 1) кримінальне правопорушення справді відбулося; 2) кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; 3) діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Так, відповідно до повідомлення про підозру, ОСОБА_5 , будучи заступником начальника слідчого відділення поліції № l Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, яка займає відповідальне становище, поєднаному з вимаганням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 368 К України. У вересні 2022 року, точні дата та час та місце досудовим розслідуванням не встановлені, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у будучи старшим слідчої групи здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме за фактом спричинення тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_7 військовослужбовцями 3бройних сил України, серед яких був ОСОБА_8 , що мало місце 05.03.2022.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище та працівником правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, у вересні 2022 року, більш точні дата та час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, створив умови для одержання неправомірної вигоди, поєднаного з вимаганням, у вигляді грошових коштів за прийняття процесуального рішення у вигляді закриття кримінального провадження №0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а також за непризначення судово медичної експертизи у вказаному кримінальному провадженні.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з 01.09.2022 по 30.09.2022, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Покровського району Донецької області, під час телефонної розмови висунув вимогу ОСОБА_9 сплатити грошові кошти у сумі 100 000 грн. потерпілому у кримінальному провадженні No 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 К України ОСОБА_7 , як компенсацію за лікування спричинених тілесних ушкоджень та за написання ним заяви на ім?я ОСОБА_5 про відсутність претензій до ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що частину грошових коштів, переданих потерпілому ОСОБА_7 він отримає як неправомірну вигоду за закриття кримінального провадження Nol000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 К України.

Разом з цим, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що якщо він не виконає його вимогу та не сплатить грошові кошти ОСОБА_7 , частину яких у вигляді неправомірної вигоди у подальшому отримає ОСОБА_5 , то він призначить судову медичну експертизу з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_7 , за результатами якої кваліфікацію у кримінальному провадженні N° 0000076 від 06.03.2022 буде змінено на більш тяжку і закрити кримінальне провадження можливості не буде.

У той же час, реалізуючи свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням, 12.09.2022, перебуваючи на території м. Покровського району Донецької області, точні час та місце досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_5 під час телефонної розмови повідомив потерпілого у кримінальному провадженні N° 0000076 від 06.03.2022 ОСОБА_7 , що вказане кримінальне провадження необхідно закрити та скинув зразок заяви про те, що потерпілий не має претензій до військовослужбовців та просить не проводити досудове розслідування. ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що за написання вказаної заяви військовослужбовець ОСОБА_8 сплатить ОСОБА_7 грошові кошти як компенсацію за витрати на лікування, частину з яких ОСОБА_7 має передати ОСОБА_5

30.09.2022, о 15:24, перебуваючи на території м. Покровського району Донецької області виконуючи вимогу ОСОБА_5 , ОСОБА_8 перерахував особисті грошові кошти у сумі 50 000 грн. зі своєї банківської карти на карту ОСОБА_7 , як компенсацію за лікування спричинених тілесних ушкоджень та написання останнім заяви на ім?я ОСОБА_5 про відсутність претензій до ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження.

Після того, як ОСОБА_8 перерахував ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 50 000 грн. як компенсацію за лікування спричинених тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 переконався у потерпілого ОСОБА_7 чи дійсно той отримав грошові кошти та повідомив, що особисто планує приїхати у місто Кам?янське, Дніпропетровської області для зустрічі з ОСОБА_7 на вихідних, однак точну дату та час не повідомив. ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_5 фото заяви про відсутність претензій до ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження, написану за зразком, наданим ОСОБА_5 .

Переконавшись, що ОСОБА_8 дійсно перерахував грошові кошти ОСОБА_7 , ОСОБА_5 30.09.2022 о 15:39, перебуваєчи за місцем здійснення своїх посадових обовязків у приміщенні приміщенні Відділення поліції No 2 (м. Мирноград) Покровського районного управління поліції ГУНі в Донецькій області за адресою: Донецька область, Покровський район, місто Мирноград, вулиця Центральна, буд. 73а закрив кримінальне провадження No 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на одержання службовою особою неправомірної вигоди, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням, а саме частини грошових коштів, переданих ОСОБА_8 як компенсацію за лікування спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , 15.10.2022 у першій половині доби ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 що приїде до м. Кам?янське Дніпропетровської області для зустрічі з останнім.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 15.10.2022, близько 13 години приїхав до м. Кам?янське, Дніпропетровської області на автомобілі Hyundai Sonata д.н. НОМЕР_1 для зустрічі з ОСОБА_7 .

Перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 13:30 по 13:40 15.10.2022, ОСОБА_5 , повідомив ОСОБА_7 , що той має віддати частину одержаних від ОСОБА_8 грошових коштів урозмірі 20000 грн. ОСОБА_5 за закриття кримінального провадження N° 0000076 від 06.03.2022, на що ОСОБА_7 повідомив, що грошові кошти знаходяться у нього вдома, за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на одержання службовою особою неправомірної вигоди, вчиненому службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням, ОСОБА_5 на автомобілі Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_2 вирушив за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам?янське, вул. Дунаєвська, 4а куди, слідуючи за ОСОБА_7 , що рухався на автомобілі ВА3 2114 д.н. НОМЕР_3 €. 15.10.2022,у період часу з 13:53 по 14:00, у салоні автомобіля Hyundai Sonataд.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, неправомірну вигоду за закриття кримінального провадження No 0000076 від 06.03.2022, а саме заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у розмірі 20 000 грн. як частину грошових коштів, наданих ОСОБА_8 на виконання вимоги ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 як компенсацію за лікування спричинених тілесних ушкоджень та відсутність претензій до ОСОБА_8

15.10.2022, у період часу з 14:09 по 15:30, заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у розмірі 20 000 грн., отримані ОСОБА_5 як неправомірну вигоду, вилучені слідчим під ч а с обшуку автомобіля Hyundai Sonata.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_5 , будучи заступником начальника слідчого відділення поліції №l Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, яка займає відповідальне становище, поєднаному з вимаганням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 К України.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України, зокрема, частинами 1-3ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи наявні докази про вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, сторона захисту, з урахуванням практики Європейським судом з прав людини стверджує про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри.

Так, ОСОБА_5 інкриміновано одержання службовою особою неправомірної вигоди, яка займає відповідальне становище, поєднаному з вимаганням, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 368 К України.

Відповідно до аналізу фабули статті 368 КК України відповідальність за одержання хабара настає тільки за умови, якщо службова особа одержала його за виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабара, або третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. При цьому важливо, що вона одержала незаконну вигоду за виконання чи невиконання таких дй, які вона могла або повинна були виконати з використанням наданої і й влади або покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно господарських обов`язків, або таких які вона не уповноважена була вчинювати але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Як виходить із повідомлення про підозру, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що грошову винагороду він вимагав у ОСОБА_8 , для передачі їх потерпілому ОСОБА_7 , для покриття витрат, які поніс останній у зв`язку із їх спричиненням ОСОБА_8 .

Тобто, як виходить з тексту підозри, ОСОБА_5 , на думку органу досудового розслідування, вимагав винагороду не для себе, а для потерпілого (в інтересах потерпілого).

Зазначена обставина нівелює наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 КК України, в діях ОСОБА_5 .

В подальшому, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 вимагав у ОСОБА_7 , грошову винагороду за закриття кримінального провадження, де ОСОБА_7 мав статус потерпілого. При цьому, ОСОБА_5 інкриміноване одержання неправомірної вигоди, поєднане з вимаганням. В той же час, зміст підозри не містить вказівки на те, які негативні наслідки настали би для потерпілого в разі невиконання висунутої вимоги. Тобто, які законні права та інтереси потерпілого були б порушені в разі продовження досудового розслідування відносно ОСОБА_8 . Зазначена обставина призводить до висновку про необґрунтованість повідомлення про підозру та про відсутність в діях ОСОБА_5 складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, в разі підозри особи у вчинені кримінального правопорушення, поєднаного з вимаганням, в провадженні повинні бути особи, в статусі потерпілих. Втім, в даному кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР №0000805 від 24.09.2022р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України потерпілі відсутні, що також доводить необґрунтованість підозри.

Крім того, органом досудового розслідування не враховано того факту, що законом встановлена імперативна вимога, щодо закриття кримінального провадження в разі відмови потерпілого від подальшого підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Тобто в разі відмови потерпілого від подальшого підтримання обвинувачення слідчий не має права продовжувати досудове розслідування.

В той же час, в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України, було визначеного процесуального керівника відповідно до встановленого законом порядку. Процесуальний керівник, відповідно до положень ст. 36 КПК України має право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчого. Крім того, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений, зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них. Втім, матеріали кримінального провадження внесеному в ЄРДР за № 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України, не містять відповідних вказівок процесуального керівника, щодо необхідності проведення та призначення судово-медичної експертизи для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_7 .

Отже, твердження органу досудового розслідування про маніпулювання ОСОБА_5 можливістю призначення та проведення судово-медичної експертизи є виключеним припущенням, адже вказівки прокурора є обов`язковими для виконання слідчим. І кримінальне провадження № 0000076 не містило зазначеної вказівки. Крім того, ОСОБА_5 , не погрожував потенційному підозрюваному ОСОБА_10 призначити та провести судово-медичну експертизу, а лише пояснював, які наслідки можуть бути, якщо експертиза буде проведена і якщо буде встановлено іншу ступінь тяжкості отриманних потерпілим тілесних ушкоджень. «Пояснювати» не тотожньо «вимагати».

Викликає обґрунтованого сумніву і суб`єктивна сторона інкримінованого правопорушення. Адже, особливістю суб`єктивної сторони даного складу цього злочину є тісний зв`язок між умислом хабарника та умислом хабародавця. Змістом умислу першого повинно охоплюватися, крім іншого, усвідомлення того, що хабародавець розуміє сутність того, що відбувається і усвідомлює факт незаконного одержання службовою особою винагороди. Виходячи з аналізу протоколу допиту ОСОБА_7 , не вбачається, що останній розумів факт надання неправомірної вигоди ОСОБА_5 . Крім того, а ні в протоколі допиту ОСОБА_7 , а ні в тексті повідомлення про підозру не зазначено. Як саме (яким способом) ОСОБА_5 вимагав грошові кошти.

ОСОБА_7 дає покази, що взагалі про грошову компенсацію від ОСОБА_11 , домовився безпосередньо він. Так само і про суму у розмірі 200 000 грн., домовився ОСОБА_12 . Грошова компенсація від ОСОБА_13 переводилась на розрахунковий рахунок саме потерпілого ОСОБА_12 . ОСОБА_5 , не мав жодного відношення, а ні до переговорів між останнім, крім повідомлення номеру телефону ОСОБА_10 (що також не може вважатися порушенням, адже ОСОБА_12 мав статус потерпілого і мав право знайомитися з матеріалами кримінального провадження), а ні до ітогової суми компенсації, до якої домовились сторони.

Врешті, все, чому фактично сприяв ОСОБА_14 , це забезпечення належної компенсації потерпілому та забезпечення ОСОБА_10 можливості і в подальшому нести службу в збройних силах України, де наразі він більш необхідний, ніж у місцях позбавлення волі.

Відмова ж потерпілого від проведення судово-медичного освідування та від подальшого підтримання обвинувачення є результатом саме компенсації, а не вимагання ОСОБА_15 в інтересах того ж потерпілого грошової винагороди.

Органом досудового розслідування також не врахованого того факту, що на момент зустрічі ОСОБА_15 та Діденка кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України було вже закрито.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання особи такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру, відсутність на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Ст. 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Ст. 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Положення ч. 2 ст.8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства. Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).

Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п.13 ч.1 ст.3КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980р., скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982р, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982р.) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного».

Вважає, що в даному кримінальному провадженні орган досудового розслідування передчасно склав повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 не маючи, при цьому, достатніх та допустимих доказів для цього, без належного обґрунтування причетності ОСОБА_5 до інкримінованих подій та конкретизації які саме дії ОСОБА_5 містять в собі склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 368 Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст.303 КПК України звернулась із відповідною скаргою в порядку ст. 303 КПК України з наступними вимогами:

-скасувати рішення слідчого/прокурора щодо повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 16.10.2022;

-зобов`язати слідчого та (або) прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по кримінальному провадженню № 0000805 від 24.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України;

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні підтримали скаргу в повному обсязі з наведених у ній підстав, просили її задовільнити в повному обсязі, зазначивши, що оскаржуване повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки не містить посилання на передбачену ч.1 ст.368 КК України таку ознаку об`єктивної сторони як «особа, в чиїх інтересах передавався предмет неправомірної вигоди». На думку захисника відсутність в тексі письмового повідомлення про підозру зазначення вказаної особи є такою обставиною, яка свідчить про необхідність задоволення скарги та скасування зазначеного повідомлення про підозру.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив залишити її без задоволення, оскільки слідчий суддя не має правових підстав для дослідження обґрунтованості підозри на стадії досудового розслідування, при цьому посилався на практику Київського апеляційного суду, не вказавши номер та дату відповідної постанови. Також вважав, що в оскаржуваному повідомленні про підозру слідчим у повному обсязі викладені усі передбачені законом обставини, які складають сукупність ознак складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, й цей склад вбачається в діях ОСОБА_16 .

Слідчий підтримав доводи прокурора, заперечував проти задоволення скарги, просив залишити її без задоволення з вище наведених підстав.

Вислухавши доводи сторони захисту та підозрюваного, а також заперечення прокурора, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали л які надійшли до суду, перевіривши доводи скарги, слідчий суддя доходить до таких висновків.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) основним завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (ст. 303-308 цього Кодексу).

Пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що підозрюваний, його захисник чи законний представник на досудовому провадженні може оскаржити повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

16 жовтня 2022 в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 24.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди, поєднаного з вимаганням.

Зі скаргою на повідомлення про підозру в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України захисник звернувся 28.02.2023. На момент розгляду скарги провадження не закрито, обвинувальний акт до суду не направлено, тобто скаргу подано після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру, що узгоджується із вимогами п.10 ч.1 ст. 303 КПК України та у строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, із системного аналізу якої вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі умовно можна поділити на такі етапи:

1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з частиною першою статті 276 КПК України;

2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст.277 КПК, та його підписання;

3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст.278 КПК України.

Дотримання встановленої правової процедури повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, має забезпечувати відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Порушення порядку повідомлення про підозру призводить до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст. 2 КПК України, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

У той же час підозра повинна бути обґрунтованою, оскільки закон вимагає, що особа обов`язково повідомляється про підозру передусім за наявності достатніх доказів для її підозри у вчиненні кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України). Якщо про підозру повідомляється особа у разі обрання щодо неї запобіжного заходу, у клопотанні слідчого також уже мають бути такі достатні докази, оскільки КПК України встановлює, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Підставою для ймовірного висновку про причетність особи до вчинення злочину та повідомлення особи про підозру є також сам собою факт затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення (п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України). Цим фактом і обґрунтовується виникнення припущення про вчинення кримінального правопорушення певною особою, яке має бути перевірене під час кримінального процесуального доказування для її спростування або підтвердження та трансформації в обвинувальне твердження, що знайде своє відображення в обвинувальному акті.

Розгляд скарги на повідомлення слідчого, прокурора про підозру покладено на слідчого суддю місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 КПК України, з урахуванням глави 26 КПК України (ч. 1 ст. 306 КПК України).

У свою чергу, п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зауважує, що КПК України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею такого повідомлення, проте положення п. 3 ч. 1 ст. 276 та п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в їх системному зв`язку вказують на те, що можливість оскарження повідомлення про підозру пов`язана виключно з питанням її обґрунтованості, тобто достатності доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, а не з будь-якими іншими.

Тобто під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення їй про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Із урахуванням цього, стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей повідомлення особі про підозру передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Також, згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення («Нечипорук і Йонкало проти України», № 42310/04, п. 175, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21 липня 2011 року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення («Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства», № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32, рішення від 30 серпня 1990 року). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку («Merabishvili проти Грузії», № 72508/13, параграф 184, рішення від 28 листопада 2017 року). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчу суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Під час вирішення питання щодо скасування повідомлення про підозру оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Досліджений у судовому засіданні текст письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 16.10.2022 свідчить про те, що слідчий, прийшовши до висновку про достатність підстав задля повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України не вказав у тексті підозри чіткою та зрозумілою мовою передбачену у якості необхідної кваліфікуючої ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст. 368 КК України ознаку - особу, яка пропонувала, обіцяла чи надала неправомірну вигоду за вчинення або невчинення службовою особою будь-якої дії, з використанням наданої їй влади чи службового становища та інтереси кого саме та яким чином вказаними діями службової особи були б порушені вчиненням або не вчиненням такою службовою особою певних дій.

Текст повідомлення про підозру від 16.10.2022 має нелогічні протиріччя, оскільки у ньому зазначено, спочатку, що «…реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище та працівником правоохоронного органу, здійснюючи функції представника влади, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, у вересні 2022 року, більш точні дата та час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, створив умови для одержання неправомірної вигоди, поєднаного з вимаганням, у вигляді грошових коштів за прийняття процесуального рішення у вигляді закриття кримінального провадження № 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а також за не призначення судової медичної експертизи у вказаному провадженні…», тобто на думку слідчого ОСОБА_5 мав на меті вчинити процесуальну дію та отримати у подальшому неправомірну вигоду за її вчинення в інтересах та від ОСОБА_17

Разом із цим, у подальшому за змістом повідомлення про підозру від 16.10.2022 вбачається, що «…продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з 01.09.2022 по 30.09.2022, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Мирноград Покровського району Донецької області, під час телефонної розмови висунув вимогу ОСОБА_8 сплатити грошові кошти у сумі 100 000 грн. потерпілому у кримінальному провадженні № 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_7 , як компенсацію за лікування спричинених тілесних ушкоджень та за написання ним заяви на ім`я ОСОБА_5 про відсутність претензій до ОСОБА_8 ».

При цьому, викладаючи у тексті повідомлення про підозру від 16.10.2022 дані про те, що ОСОБА_5 повідомив, що частину грошових коштів, переданих потерпілому ОСОБА_7 він отримує як неправомірну вигоду за закриття кримінального провадження № 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, слідчий, чітко та зрозуміло не вказав, хто саме отримує цю неправомірну вигоду, допустивши вислів «Він», в наслідок чого за вказаним текстом повідомлення про підозру від 16.0.2022 існує протиріччя не зрозуміло хто саме все ж таки за твердженням слідчого має отримати неправомірну вигоду- ОСОБА_5 чи ОСОБА_7 .

Не перебувають у логічному зв`язку та не узгоджуються між собою одночасні твердження слідчого про те, що неправомірна вигода передавалась ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 за закриття кримінального провадження № 0000076 від 06.03.2022 та те, що предмет неправомірної вигоди передавався ОСОБА_5 не особою, в інтересах якої ОСОБА_5 вчинив процесуальну дію закриття кримінального провадження № 0000076 від 06.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а іншою особою ОСОБА_7 .

У повідомленні про підозру від 16.10.2022 жодним чином не зазначено, яким чином могли бути або були порушені або дотримані права та інтереси ОСОБА_7 шляхом вчинення або не вчинення ОСОБА_5 певних дій, оскільки предмет неправомірної вигоди передавав ОСОБА_5 саме ОСОБА_7 .

Приходячи до висновку про наявність достатніх підстав задля повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за такою кваліфікуючою ознакою, передбаченою диспозицією ч.3 ст.368 КК України, як вимагання, слідчий чіткою та зрозумілою мовою у тексті повідомлення про підозру від 16.10.2022 не зазначив, кому саме була спрямована вимога на необхідність передачі неправомірної вигоди.

Слід зазначити, що у разі наявності такою кваліфікуючої ознаки, як вимагання неправомірної вгоди особа, якій ця вимога була адресована, має право на визнання її потерпілою.

Прокурором у судовому засіданні повідомлено, що на момент розгляду даної скарги у судовому засіданні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні мають процесуальний статус свідків.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом». Пункт 3 ч.1 ст.276 КПК зазначає, що повідомлення про підозру здійснюється у випадку: «наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення». Згідно з п. 1 ст.84 КПК «Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню». Саме достатність доказів згадується в п.1 ст.94 КПК: «Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення». Тобто, слідчий суддя повинен перевірити для початку належність, допустимість та достовірність доказів, а сукупність належних, допустимих, достовірних доказів з точки зору достатності. Тобто для повідомлення особи про підозру має бути склад кримінального правопорушення та достовірні, належні, допустимі, а в сукупності достатні докази для повідомлення особи про підозру. Тобто для повідомлення особи про підозру необхідно мати у наявності, зокрема: суб`єктивну сторону злочину, суб`єкт злочину, об`єктивну сторону злочину, об`єкт злочину, та достатні докази для підтвердження наявності цих елементів складу злочину.

Згідно з ст. 368 КПК України ті ж самі питання ще раз досліджуються під час ухвалення вироку, ніяк не змінюють зміст ч.1 ст.2 КК України, пункту 3 ч.1 ст.276 КПК України, п.1 ст.84 КПК України, п.1 ст.94 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що обов`язковою вимогою до змісту повідомлення про підозру є зазначення у її тексті усіх необхідних ознак складу злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Наведені вище встановлені слідчим суддею фактичні обставини свідчать про те, що в оскаржуваному повідомленні про підозру від 16.10.2022 не вказані обов`язкові ознаки об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме в інтересах кого передавався предмет неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища та відносно кого саме відбулось вимагання неправомірної вигоди.

Вказані встановлені слідчим суддею фактичні обставини не потребують дослідження доказів по справі щодо обґрунтованості повідомлення про підозру, а наявно вбачаються з юридичного та логічного аналізу тесту підозри від 16.10.2022 та ст. 368 КК України.

Не зазначення вищевказаних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України має наслідком порушення принципу законності, передбаченого ст.9 КПК України та порушення права ОСОБА_5 на захист, передбаченого ст.20 КПК України, оскільки відсутність у повідомленні про підозру чіткого, конкретного та недвозначного викладу усіх ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України безумовно ускладнить його захист, оскільки у цьому випадку підозрюваний не має у своєму розпорядженні вичерпної інформації про сутність претензій до нього з боку обвинувачення в особі слідчого та позбавлений можливості ефективно здійснювати свій захист.

Слід зазначити, що у відповідності з п.5 ч.1 ст.177 КПК України повідомлення про підозру, серед іншого, зокрема, повинно містити у своєму тексті правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином законодавець вимагає наявності у тесті повідомлення про підозру чіткої кваліфікації протиправних дій підозрюваного, а саме відповідності його дій ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Кримінальне правопорушення, у відповідності із ст.11 КК України характеризується наявністю його складу суб`єкта, суб`єктивної сторони, об`єкта, об`єктивної сторони. Відсутність будь-якої із зазначених ознак складу кримінального правопорушення свідчить про відсутність підстав задля кваліфікації діяння особи як кримінального правопорушення.

Не зазначення або не чітке зазначення, або таке, що допускає неоднозначне тлумачення, будь-якої з обов`язкових ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, зазначених у диспозиції вказаної статті у якості об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, а саме не чітке зазначення особи, в інтересах якої передавалась неправомірна вигода та особи, відносно якої відбулось вимагання предмету неправомірної вигоди свідчить про порушення слідчим вимог ст.277 КПК України та має своїм наслідком ту обставину, що зміст повідомлення про підозру не містить викладу обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки за відсутності чіткого та недвозначного зазначення вищевказаних кваліфікуючих ознак неможливо з`ясувати у вчиненні якого саме кримінального правопорушення у контексті положень Особливої частини КК України підозрюється особа.

З огляду на викладене вимоги скарги щодо скасування рішення слідчого/прокурора щодо повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 16.10.2022 підлягають задоволенню.

Разом із тим вимоги заявника зобов`язати слідчого та (або) прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по кримінальному провадженню № 0000805 від 24.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до Глави 1 «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, Єдиний реєстр досудових розслідувань - автоматизована система електронної бази даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Держателем Реєстру є Офіс Генерального прокурора (далі - Держатель), який здійснює: розробку засобів організаційного, методологічного та програмно-технічного ведення Реєстру; виконання функцій адміністратора Реєстру (технічне і технологічне створення та супроводження програмного забезпечення Реєстру, його адміністрування та моніторинг використання інформації, зберігання та захист даних Реєстру, контроль права доступу тощо); організацію взаємодії з іншими державними інформаційними системами, реєстрами та базами даних; розробку та удосконалення нормативно-правової бази для функціонування Реєстру.

Тобто, до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчі та прокурори вносять інформацію, яка міститься у прийнятих відповідно до кримінального процесуального закону рішеннях.

Видалення інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань не призведе до фактичної відміни вже прийнятого слідчим та прокурором рішення про повідомлення про підозру.

Відповідно до вимог розділів ІІ, ІІІ «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298 до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про час та дату повідомлення про підозру, зміну, скасування повідомлення про підозру, особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (частина четверта статті 278, стаття 279, частина перша статті 298 , частина друга статті 307 КПК України). Відомості про дату скасування повідомлення про підозру вносяться невідкладно, але не пізніше 24 годин після набрання рішенням слідчого судді (пункт 1-1 частини другої статті 307 КПК України) законної сили.

Тобто, технічний функціонал Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачає внесення відомостей щодо скасування повідомлення про підозру.

Керуючись ст. 309, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 16.10.2022 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зобов`язати слідчого, прокурора внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 16.10.2022 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000805 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в прядку та у строк, визначений розділами ІІ, ІІІ «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 №298.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1