Справа № 751/6766/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/120/23
Категорія - ч.2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26 липня 2021 року за №0002278 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 жовтня 2022 року.

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігова, українець, гр. України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 23.03.2001 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.140, ч. 1 ст.141, ст. 42 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 01.08.2006 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі;

- 31.08.2011 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі;

- 19.02.2015 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.121 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.05.2015 іспитовий строк скасовано з направленням до місць позбавлення волі;

- 04.04.2016 Чернігівським районним судом за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до трьох місяців арешту; на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.02.2015 постановлено виконувати самостійно;

- 31.05.2019 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.5 ст.72 КК України до трьох років позбавлення волі; звільнений 31.05.2019 із зали суду за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Зараховано у строк відбування покарання час тримання ОСОБА_7 під вартою та постановлено рахувати початок строку відбування ним покарання з моменту його фактичного затримання з 26 липня 2021 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 1372 грн. 88 коп.

Питання про долю речових доказів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 26.07.2021, близько 17 год 00 хв, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою протиправного збагачення з корисливих мотивів, діючи повторно, за допомогою фізичної сили шляхом кочення перемістив мотоцикл марки «Yamaha XTZ660», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 74080,00 грн за межі відповідного місця поблизу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де він був залишений потерпілим, чим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_9 , заподіявши, таким чином, матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді й вичерпанням можливості їх отримати. Вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що поза увагою суду залишились доводи про недостовірність показань свідка ОСОБА_10 , а також позиція обвинуваченого про співпрацю ОСОБА_10 з правоохоронними органами з метою його обмовляння у вчиненні злочину. Зазначає, що свідок ОСОБА_11 під час одночасного допиту в суді повідомив, що на слідчому експерименті він повідомляв неправдиві відомості, оскільки працівники поліції погрожували йому. Як на неналежний доказ по справі вказує на протокол огляду місця події від 26.07.2021 року ділянки місцевості за адресою: м. Чернігів, пров. Вокзальний 22/4, згідно якого виявлено сліди протектору шин транспортного засобу, однак в ньому відсутні відомості, який саме транспортний засіб їх залишив. Вказує, що протокол огляду місця подій ділянки місцевості за адресою АДРЕСА_3 не містить відомостей про вчинення злочину саме обвинуваченим, більш того на місці виявлення викраденого транспортного засобу перебували свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Недопустимим доказом по справі вважає протокол огляду документа від 28.07.2021 року (а.с. 174), адже всупереч ч. 2 ст. 93 КПК України матеріали справи не містять будь-яких запитів слідчого про витребування, чи заяв фізичних осіб про надання слідчому оптичного носія, на якому міститься оглянутий слідчим фрагмент відеозапису з камери спостереження з відображенням ділянки місцевості за адресою АДРЕСА_4 . Також неналежним доказом вважає протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.07.2021 року (а.с. 178), оскільки його відомості містять в собі лише впізнання свідком ОСОБА_12 ОСОБА_7 , як особи, яка проходила з іншою невідомою особою повз будинок потерпілого ОСОБА_9 без зазначення дати і часу коли це відбулось. На думку сторони захисту, висновок автотоварознавчої експертизи № 3963/21-24 від 19.08.2021 року не містить будь-яких відомостей на підтвердження вини ОСОБА_7 , а лише відображає ринкову вартість викраденого транспортного засобу. Також речові докази, які вилучені під огляду місця події ділянки за адресою АДРЕСА_3 , не містять відомостей на підтвердження вини обвинуваченого, оскільки йому не належать, та вказує на відсутність відомостей дактилоскопічної експертизи, які б підтвердили наявність на них слідів пальців рук обвинуваченого. Сторона захисту наголошує, що всім цим обставинам судом не було надано належної правової оцінки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, захисника та обвинуваченого, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Положення ст. 94 КПК України вимагають від суду належної оцінки кожного доказу з точки зору його допустимості, належності, достовірності, а сукупності доказів з точки зору їх достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і, згідно із ст.ст. 370, 374 КПК України, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Вирішуючи питання за апеляційними доводами, наведеними в апеляційній скарзі сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неналежності доказів по справі, колегія суддів вважає, що суд, приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у висунутому обвинуваченні, додержався вимог ст.ст. 84-86 КПК України та повною мірою проаналізував зібрані слідством докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, навівши у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, то такі відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені та правильно оцінені.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, пояснивши, що у той день він зустрів свідка ОСОБА_10 на вулиці, коли той йшов уже з мотоциклом, а обвинувачений йому назустріч. Коли мотоцикл упав, обвинувачений допоміг ОСОБА_10 його підняти і котив цей мотоцикл вже після того, як зустрів останнього. Потім ОСОБА_10 почав продавати цей мотоцикл ОСОБА_11 , вони забрали мотоцикл і пішли. ОСОБА_10 казав, що мотоцикл належить йому, а обвинуваченого свідок обмовляє за вказівкою працівників правоохоронних органів. При цьому зазначив, що із свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 має товариські відносини.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що влітку, точну дату не пам`ятає, близько 16:00 17:00 години приїхав на своєму мотоциклі марки «Yamaha XTZ 660» додому та поставив його навпроти хвіртки свого будинку. Потім на машині поїхав на роботу. Коли повернувся через 30-40 хвилин додому, мотоцикла на тому місці, де залишив, не було. Пішов до сусіда ОСОБА_13 та спитав того, чи бачив він мотоцикл. Останній повідомив, що хвилин 10-15 тому бачив мотоцикл, а біля нього двох осіб. Після цього потерпілий викликав поліцію та поїхав сам шукати мотоцикл на прилеглій території. Невдовзі працівниками поліції було виявлено мотоцикл. Прибувши на місце події потерпілий, крім працівників поліції, побачив двох чоловіків: свого сусіда ОСОБА_10 та іншого чоловіка, що був у кайданках. Обвинувачений прийшов на місце події пізніше та при цьому казав працівникам поліції, що це він викрав мотоцикл. Міру покарання обвинуваченому залишив на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 26.07.2021 року, коли вони йшли з обвинуваченим по провулку Вокзальному, ОСОБА_7 взяв мотоцикл наглядно знайомого свідку сусіда та перекотив тримаючи руками за ручки (кермо) до свого дому. Свідок вказував, що мотоцикл належить його сусіду та пізніше допоміг обвинуваченому перетягти мотоцикл у кущі, але інший сусід почав кричати, щоб його звідти прибрали. Потім ОСОБА_11 перекотив мотоцикл до гаражів, де почав розбирати за допомогою інструментів, які мав при собі. Після чого з`явилися працівники поліції, поняті та ОСОБА_7 . При цьому свідок чув, як обвинувачений казав, що це він вкрав мотоцикл. ОСОБА_11 же обмовляє свідка через дружні відносини з обвинуваченим.

З показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_7 прямо причетний до крадіжки мотоцикла, оскільки котив його за кермо і розпоряджався ним як своїм власним. Суд ретельно і неодноразово допитав цього свідка, при цьому дійшов правильного висновку щодо правдивості його показань і дав їм правильної оцінки, з якою погоджується колегія суддів.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що є сусідом потерпілого. Улітку, точної дати не пам`ятає, він бачив, як по вулиці йшли двоє чоловіків, один з яких обвинувачений та які несли трубу. Вони підійшли до мотоцикла, поруч з ним кинули трубу, розвернулись та пішли назад. Свідок зайшов у двір, а через десять хвили йому зателефонував потерпілий та спитав, чи не брав той мотоцикл. Вийшовши на вулицю, на тому місці, де стояв мотоцикл, на піску свідок побачив сліди, які вели у сторону ДЕПО. Згодом поліція у дворах знайшла мотоцикл, він з працівниками поліції та потерпілим пішли на те місце, де побачили декількох осіб, один з яких був затриманий, а інший його сусід ОСОБА_14 . Потім обвинувачений при всіх сказав, що затримали не того, мотоцикл вкрав він, він його забрав. Після цього поліцейські показали відеозапис, на якому видно як обвинувачений та ОСОБА_15 разом котили мотоцикл.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні надав показання про те, що був понятим під час проведення слідчої дії від початку до кінця. Разом з ним понятими були дві жінки, одна лише з початку, а друга до кінця. На особу, яка давала показання, ніякого тиску не чинили, велась відеозйомка, при цьому камера вмикалась декілька разів, але була одна слідча дія, проводилась один раз. Працівники поліції не казали, що треба говорити. Ця особа повідомила, що прийшов до «Свата» ( ОСОБА_7 ), чекав на нього. Потім він побачив, що ОСОБА_7 вів мотоцикл, на його прохання допоміг йому, далі свідок показав, куди вони перемістили мотоцикл.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показав, що він працює слідчим Чернігівського районного управління поліції. Під час проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 проводилась відеозйомка. Були залучені поняті, проте одна із понятих сказала, що їй треба іти, тому залучили іншу поняту. Другим понятим був чоловік, який був від початку до кінця. У зв`язку із тим, що відеокамера вимкнулась, відеозапис один раз переривався. При цьому перший запис тривав близько однієї хвилини. У протоколі слідчого експерименту це не відображено, бо безпосередньо слідчий експеримент не встиг розпочатися. При цьому тиск на ОСОБА_11 не здійснювався. Метою слідчого експерименту була перевірка його показів.

Так, судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами, якими об`єктивно доведена вина обвинуваченого, а саме:

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 29.07.2021 та відеозапису до нього, згідно яких за участю свідка ОСОБА_11 встановлено обставини подій, що мали місце 26.07.2021, в тому числі і те, що обвинувачений привів мотоцикл до свого будинку, а пізніше повідомляв свідку, що мотоцикл крадений і викрав його обвинувачений (т.1, а.с. 84-86);

- даними протоколу огляду місця події від 26.07.2021 року та фототаблиці до нього, згідно яких проведено огляд прилеглої території до господарства №10/1 по пров. Вокзальному у м. Чернігові, навпроти господарства №13 пров. Вокзального в м. Чернігові та виявлено сліди протектору шини транспортного засобу, що направлені в бік залізничного ДЕПО, зворотній від вул. Жабинського м. Чернігів (т.1, а.с.154-158);

- даними протоколу огляду місця події від 26.07.2021 року та фототаблиці до нього, згідно яких проведено огляд ділянки місцевості прилеглої до господарства, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, провул. Вокзальний, №22/4, та виявлено сліди протектору шин транспортного засобу та камеру відео спостереження на електроопорі (т.1, а.с.159-162);

- даними протоколу огляду місця події від 26.07.2021 року та фототаблиці до нього, згідно яких проведено огляд ділянки місцевості, що знаходиться поблизу господарства за адресою: м. Чернігів, провул. Вокзальний, №24/5, та виявлено пласкогубці з ручкою синього кольору, викрутку із ручкою синього кольору, пилку по металу, транспортний засіб мотоцикл «Yamaha», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на сидінні якого знаходились кусачки з ручкою червоно кольору та викрутка з ручкою чорного кольору, біля транспортного засобу знаходились свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (т.1, а.с.163-170).

- даними протоколу огляду документа від 28.07.2021 року та оптичного носія до нього, на якому міститься фрагмент відеозапису з камери відео спостереження з відображенням ділянки місцевості перед господарством № 22/4 по провул. Вокзальному у м. Чернігові та на якому видно, як чоловік, що за зовнішніми ознаками відповідає особі обвинуваченого, веде мотоцикл за кермо, а чоловік, що за зовнішніми ознаками відповідає особі свідка ОСОБА_11 , штовхає його за сидіння. Позаду прямує чоловік, що за зовнішніми ознаками відповідає особі свідка ОСОБА_10 (т.1, а.с.174-176). На думку колегії суддів, саме той факт, що обвинувачений вів мотоцикл за його кермо, свідчить про те, що саме він, а не інща особа розпоряджався цим мотоциклом, тобто незаконно заволодів ним.

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27.07.2021 року та фототаблиці до нього, згідно яких свідком ОСОБА_12 серед інших за ознаками зовнішності було впізнано особу обвинуваченого (т.1, а.с.178-180);

- даними висновку автотоварознавчої експертизи № 3963/21-24 від 19.08.2021, згідно якого вартість мотоцикла марки Yamaha XTZ660, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1995 року випуску, чорного кольору, становить 74080,00 грн. (т.1, а.с.183-186);

У сукупності із зібраними у справі доказами, суд належно оцінив показання обвинуваченого щодо невизнання вини і при повному, всебічному розгляді всіх обставин справи, дійшов вірного висновку, що його вина у незаконному заволодінні транспортним засобом, доведена.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що місцевий суд дослідив всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені стороною захисту у апеляційній скарзі доводи про незаконність вироку є необґрунтованими.

Дослідивши в судовому засіданні усі докази у справі та оцінивши їх у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України до загальних засад кримінального провадження відноситься в тому числі здійснення провадження із дотриманням принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, який полягає, зокрема, в самостійному обстоюванні як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, з яким погодилась колегія суддів апеляційного суду, що цей принцип у повній мірі був реалізованим при розгляді даної справи.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 289 КК України, полягає в незаконному заволодінні транспортним засобом. Пункт 1 примітки до цієї статті розкриває це поняття як протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Як видно, стороною захисту порушене питання стосується допустимості всіх доказів по справі.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про недостовірність показань свідка ОСОБА_10 , а також позицію обвинуваченого про співпрацю ОСОБА_10 з правоохоронними органами з метою його обмовляння у вчиненні злочину, та свідка ОСОБА_11 , оскільки такі були перевірені шляхом їх ретельного допиту в судовому засіданні, інші докази також ретельно досліджені в судовому засіданні і обґрунтовано визнані судом належними і допустимими доказами, зібраними у відповідності до норм КПК України. Ці докази, а також протокол слідчого експерименту від 29.07.2021, покладених в обґрунтування вироку, напряму стосуються інкримінованого обвинуваченому злочину і не можуть не братись до уваги судом.

Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що судом було взято до уваги недопустимі докази, а саме, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2021 року, проте такі не відповідають дійсності, адже слідчі дії пред`явлення для впізнання проведено відповідно до вимог ст. 228 КПК України, а сам протокол відповідає вимогам ст. 231 КПК України.

Колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги про те, що відеозапис, на якому зафіксовано обвинуваченого, який веде мотоцикл, слід визнати недопустимим доказом, з огляду на таке. У відповідності до ст. 93 КПК, сторона обвинувачення може збирати докази, в тому числі, шляхом отримання від органів, державної влади, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, різноманітних документів. Як вбачається з постанови (т.1 а.с. 177), свідок ОСОБА_18 добровільно надав відеозапис з камери зовнішнього спостереження розташованої за місцем його мешкання: АДРЕСА_4 , що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону. Цей доказ прямо спростовує показання обвинуваченого, який стверджував, що до мотоцикла він взагалі не торкався і викриває його в скоєнні інкримінованих йому дій.

Обставини, які б ставили під сумнів достовірність зібраних у справі доказів чи правильність висновків суду про незаконне заволодіння ОСОБА_7 транспортним засобом, не встановлено.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази у їхній сукупності і надав у вироку аналіз усіх доказів.

Усі докази, на яких ґрунтується вирок, ретельно перевірені судом і підставно покладені в обґрунтування вироку. З таким процесуальним рішенням колегія суддів погоджується.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання звертається увага суддів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, те, що тяжких наслідків від його вчинення не настало, транспортний засіб був виявлений безпосередньо після вчинення злочину та повернутий законному власнику, думку потерпілого стосовно покарання обвинуваченому, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів і те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні, особу обвинуваченого його вік, освіту, сімейний стан, стан здоров`я, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Оскільки визначене судом першої інстанції покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винуватого, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, то вид і розмір призначеного обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 289 КК є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень..

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, ст. 370 КПК України і вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4