Справа № 159/1/23
Провадження № 1-кс/159/47/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про арешт майна

05 січня 2023 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000001 від 01.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2023 засобами поштового зв`язку слідчий СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту з позбавленням права на володіння, користування, розпорядження, з метою збереження речових доказів, на тимчасове вилучене 31.12.2022 майно:

- за місцем проживання ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) 3 мішки з цукром по близько 50 кг кожен, належні ОСОБА_6 ;

- за місцем проживання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ) 2 бідони, один із яких із рідиною, належні ОСОБА_6 ; транспортний засіб марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 (далі - ТЗ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , фактичним володільцем яких є ОСОБА_8 .

В обґрунтування даного клопотання слідчий зазначив, що у період часу з 18.00 год. 30.12.2022 до 07:30 год. 31.12.2022 року невстановлена особа, діючи умисно, у період дії воєнного стану, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникла до літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала три мішки з цукром по 50 кг кожен, два бідона з спиртовмісною рідиною, чим спричинила власнику майна ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму близько 4 500 грн.

За заявою ОСОБА_6 від 31.12.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2023 за № 0000001 і розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування 31.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено огляд. Під час вказаного огляду виявлено та вилучено 3 запаковані мішки з цукром вагою по близько 50 кг кожен. Також 31.12.2022 на прибудинковій території та в гаражному приміщенні за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , проведено огляд місця події. Під час вказаного огляду виявлено та вилучено 2 бідони, один з яких із рідиною, транспортний засіб марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Постановами слідчого від 01.01.2023 вищевказані речі, виявлені та вилучені під час проведених оглядів 31.12.2022, в силу статті 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, арештмайданчик Ковельського РУП відповідно.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, у клопотанні міститься прохання про розгляд справи за їх відсутності.

У судове засідання прибув ОСОБА_7 та пояснив, що у ніч з 30 на 31.12.2022 на транспортному засобі марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 разом з іншими особами приїхав на АДРЕСА_3 до ОСОБА_6 , з літньої кухні домоволодіння викрали 3 мішки з цукром, 2 бідони з «брагою», завантажили вказані речі в ТЗ, відвезли їх у с. Осекрів, с. Липа відповідно.

Вказав, що ТЗ належить брату, який часто його використовує для роботи та з метою транспортування матері в лікарню. Куруючись наведеним, просив не позбавляти права користування ТЗ і свідоцтвом про реєстрацію ТЗ.

Заслухавши пояснення, перевіривши надані матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту частини третьої статті 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною першою статті 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Ціллю статей 170, 171 КПК є забезпечення прав власника чи законного володільця майна від втручання сторонніх осіб у здійснення ними повноважень власника чи володільця такого майна. Тобто вони покликані захистити інтереси власника чи законного володільця.

Застосовувати ці положення КПК всупереч інтересам законного власника чи володільця майна, які не вважають свої права порушеними, вочевидь не можна.

Указаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 за результатом розгляду справи №127/14139/16-к (провадження № 51-4343км21).

Згідно з частиною першою статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174цього Кодексу.

Матеріали клопотання свідчать, що заявлене майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»). Має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Частиною одинадцятою статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя враховує, що вилучене майно, зокрема 3 мішки з цукром, 2 бідони, один із яких із рідиною, належить потерпілій та є частково споживними речами, які внаслідок користування ними (споживання) втратять свої властивості.

Водночас слідчий суддя враховує, що вилучене майно - 3 мішки з цукром по близько 50 кг кожен, 2 бідони, один із яких із рідиною, оглянуте, що зафіксовано в процесуальному документі, є майном потерпілого, який зазнав злочинного посягання.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходу забезпечення у вигляді арешту стосовно цього майна, оскільки його вартість, яка є важливим елементом кваліфікації кримінального правопорушення, що розслідується, може бути встановлена без його утримання правоохоронним органом, необхідності проведення судової товарознавчої експертизи слідчим не заявлено. Арешт майна потерпілої особи у такому разі буде непропорційним втручанням у її право власності та фактично позбавить можливості реалізовувати повноваження власника як у зв`язку із злочинним посяганням на нього, так і у зв`язку із перебуванням його у розпорядженні сторони обвинувачення. При цьому клопотання не містить обґрунтування неможливості досягнення мети кримінального провадження без утримання зазначених речей органом досудового розслідування. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення клопотання у цій частині.

Відповідно до частини четвертої статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Накладення арешту на транспортний засіб марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , як на знаряддя злочину, шляхом позбавлення права ними розпоряджатись, не позбавляючи фактичного володільця такого майна права користуватися ним, на думку слідчого судді, відповідає критерію розумності та співрозмірності без надмірного втручання у право власності останнього. При цьому виходжу з того, що у період із 31.01.2022 по 05.01.2023 слідчі дії із ТЗ не проводились, не надано також доказів про заплановані слідчі дії із вказаним транспортним засобом. На вимогу органу досудового розслідування такий транспортний засіб власником може бути наданий для проведення необхідних слідчих дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 31.12.2022 майно: транспортний засіб марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_8 , із забороною відчуження, розпорядження цим майном.

Зобов`язати уповноваженого слідчого слідчого відділу Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області повернути володільцю майна ОСОБА_8 транспортний засіб марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Зобов`язати володільця майна надати транспортний засіб марки «Renault Kangoo», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , на першу вимогу слідчого, прокурора для проведення відповідних слідчих дій.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно: 3 мішки з цукром по близько 50 кг кожен, 2 бідони, один із яких із рідиною, належні ОСОБА_6 .

Зобов`язати уповноваженого слідчого слідчого відділу Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області повернути власнику майна ОСОБА_6 3 мішки з цукром по близько 50 кг кожен, 2 бідони, один із яких із рідиною.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

На підставі частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 05.01.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1