21.12.2022
Справа № 642/1947/22
Провадження № 1-кс/642/1047/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні за № 0001206 від 09.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене 09.12.2022 в ході огляду місця події майно у кримінальному провадженні № 0001206 від 09.12.2022, а саме на:

- автомобіль «MITSUBISHI LANCER 9», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- пластикова частина багажника із д.н.з. НОМЕР_1 ;

- передній бампер з проводами.

Та визначити місцем зберігання речових доказів, перелічених у п.1 майданчик тимчасового утримання ВП №3 ХРУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, б.211.

Як зазначено у клопотанні, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, за процесуального керівництва обласної прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001206 від 09.12.2022 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.12.2022, приблизно о 14:00 інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за кермом автомобіля «MITSUBISHI LANCER 9», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Харків-Зміїв-Балаклія-Гороховатка», у напрямку м. Харків, на 16 кілометрі зазначеної автодороги, неподалік с. Водяне Чугуївського району Харківської області, не впоравшись з керуванням, допустив занос автомобіля, що призвело до зіткнення його з огорожею моста з права по ходу руху автомобіля та подальшим падінням у кювет. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була пасажиром вказаного автомобіля, та в подальшому госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» м. Харкова, де остання від отриманих травм померла.

09.12.2022 в ході проведення огляду місця події слідчим виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «MITSUBISHI LANCER 9», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- пластикова частина багажника із д.н.з. НОМЕР_1 ;

- передній бампер з проводами.

В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вищевказане майно є доказами у кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст.98 КПК України.

А саме автомобіль «MITSUBISHI LANCER 9», д.н.з. НОМЕР_1 кузов, якого повністю деформований та частини вказаного автомобіля необхідні для подальшого проведення експертиз з метою встановлення механізму вчинення ДТП та причини його вчинення.

Таким чином, вказані предмети є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Постановою, слідчого від 09.12.2022 вказані вилучені предмети визнано речовими доказами.

Прокукурор зазначає, що під час досудового розслідування проведено огляд місця події, під час якого вилучені вказані автомобілі та матеріальні об`єкти, бо вони зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вище перелічене майно, яке було вилучено під час огляду місця події.

Під час судового засідання прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця події.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 09.12.2022, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаних вище транспортних засобів, з забороною відчуження, розпорядження, користування. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим після проведення всіх необхідних експертних досліджень у даному кримінальному провадженні, передати на відповідальне зберігання власнику транспортний засіб на відповідальне зберігання.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 171-173, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 09.12.2022 в ході огляду місця події майно у кримінальному провадженні № 0001206 від 09.12.2022, а саме на:

- автомобіль «MITSUBISHI LANCER 9», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- пластикову частину багажника із д.н.з. НОМЕР_1 ;

- передній бампер з проводами,

шляхом тимчасового позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування ним.

Визначити місцем зберігання перелічених речових доказів, майданчик тимчасового утримання ВП №3 ХРУП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, б.211.

Після проведення необхідних експертних досліджень передати автомобіль «MITSUBISHI LANCER 9», д.н.з. НОМЕР_1 , власнику на відповідальне зберігання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8