У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000342 за апеляційною скаргою прокурора Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 квітня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосвітлівка, Веселинівського району, Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 115 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 квітня 2022 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судових 9 360 грн 33 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що висновки не грунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження встановленим сукупністю досліджених доказів на підтвердження обставин вчинення злочину.

Наголошує, що суд не навів достатнього обгрунтування щодо наявності саме необережної форми вини та безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.199 КК України.

Вказує, що відповідно до встановлених судом обставин справи ОСОБА_8 вже перебував в будинку, а ОСОБА_9 , перебував на вулиці та його вже заспокоїли потерпіла та свідок.

Стверджує, що обвинувачений не перебував в стані будь-якої оборони.

Апелянт вважає, що умисел ОСОБА_8 , після того як він взяв в руку ножа був направлений не на оборону, оскільки оборонятися не було від кого і на нього ніхто не нападав, а на спричинення смерті ОСОБА_9 . Стверджує, що головним мотивом дій обвинуваченого ОСОБА_8 було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому ОСОБА_9 .

Вказує, що ухвалюючи вирок та змінивши правову кваліфікацію з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що потягло й призначення покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

16 червня 2021 року в обідній час, приблизно після 13 години дня, ОСОБА_8 , знаходячись у своєму домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своїм зятем ОСОБА_9 , вживав алкогольний напій (горілку) після чого пішов відпочивати. Через деякий час ОСОБА_9 , знову придбавши алкогольний напій (горілку), зайшов в кімнату, де знаходився ОСОБА_8 та розбудив його, щоб разом продовжити її вживати, але останній, вийшовши на веранду вказав ОСОБА_9 , щоб той йшов додому.

Після чого ОСОБА_9 повалив ОСОБА_8 на землю та, сівши на нього зверху, почав його бити головою об цементну підлогу та душити, а ОСОБА_8 почав ногами бити об двері, щоб його почули. В цей час до веранди на крики прибігли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які відтягнули ОСОБА_9 від ОСОБА_8 . ОСОБА_10 стала в дверях між ОСОБА_8 , який в цей час піднявся на ноги, побіг на кухню та, взявши з собою ніж, повернувся, та ОСОБА_9 обличчям до останнього, за яким знаходилась ОСОБА_11 .

Далі, ОСОБА_8 , захищаючись від протиправних дій ОСОБА_9 та з метою припинення таких його дій, не маючи умислу на протиправне заподіяння смерті потерпілому, проявивши необережність у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання негативних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , хоча повинен був і міг передбачити можливість їх настання, почав тримати ніж обома руками навпроти грудей перед собою лезом вперед, в той час як ОСОБА_9 , відштовхнувши руками ОСОБА_10 у бік і схопивши ОСОБА_8 за плечі, підійшов до нього впритул, та спричинив цим ножом тілесні ушкодження в область життєвого важливого органу - серця у вигляді проникаючого, сліпого, колото-різаного поранення грудної клітини, яке супроводжувалось пошкодженням серця та крововиливами в навколосерцеву сумку та ліву плевральну порожнину, та яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 помер на місці від зазначених тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції зазначив, що дії ОСОБА_8 охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність, були помилково кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор просив закрити кримінальне провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисник підтримав клопотання прокурора .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого та пояснення захисника, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, виходячи з наступних підстав.

04.12.2022 захисник ОСОБА_6 до Миколаївського апеляційного суду направив електронною поштою копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 червня 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю, якщо обвинувачений помер, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

У відповідності з вимогами ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує вирок чи ухвалу і закриває провадження.

Заяв про реабілітацію обвинуваченого ОСОБА_8 від осіб, які мають право звернутись з такою заявою, не надійшло.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 помер і заяви про його реабілітацію відсутні, оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження. - закриттю у зв`язку з його смертю.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 284, ст. 405, 407, 417, 419, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12 квітня 2022 року - скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 - закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3