Провадження 1-в/193/57/23
У Х В А Л А

іменем України

20 березня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4

(в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5

(в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

16.02.2023 на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі належні висновки зробив та виправився.

Представник виправної колонії ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що засуджений характеризується посередньо, рішення про умовно-дострокове звільнення залишив на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений не довів свого виправлення.

Вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання згідно вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2021 на підставі якого його засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років і 8 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 26.12.2019. Кінець цього строку: 26.08.2023.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Згідно наданої характеристики вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 02.01.2020. Спочатку він відбував покарання у ДУ «Криворізькій установі виконання покарань (№3)», де характеризувався негативною. Мав 12 стягнень, натомість заохочень за час перебування у цій установі виконання покарань засуджений не отримував.

З 19.04.2020 продовжив відбувати міру покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)». За час відбування покарання у вказаній установі характеризувався посередньо, отримав одне стягнення у вигляді догани, заохочень теж не отримував.

За станом здоров`я засуджений ОСОБА_5 працездатний, за власним бажанням залучений до робіт по благоустрою установи, до роботи ставиться позитивно. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіку, до їх виконання ставиться позитивно. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, реагує на них не завжди правильно. Залучений до участі в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», у стосунках з представниками адміністрації колонії ввічливий та тактовний.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 за час відбування ним покарання характеризувався спочатку негативно, у подальшому посередньо, за порушення режиму утримання він був підданий тринадцятьом стягнененням, серед яких до суворих стягнень у вигляді карцеру на 3 та 5 днів, які погашені лише за строком давності, на протязі всього часу відбування призначеного покарння засуджений з позитивного боку адміністраціями установ не відзначався. Так, незважаючи на те, що засуджений залучений до робіт з благоустрою, що в першу чергу є обов`яковою умовою відбуття покарання, проте між тим жодного заохочення за сумлінну працю та зразкову поведінку він так і не отримав, що, на переконання суду, свідчить про відсутність позитивної динаміки у виправленні поведінки засудженого ОСОБА_5 .

Крім того, дослідивши матеріали справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 раніше був п`ять разів засуджений за вчинення злочинів проти власності, під час призначення покарань судами вже приймалися рішення, які заохочували засудженого до виправлення та правослухняної поведінки, але останній сподівання суду жодного разу так і не виправдав. Так, після звільнення його від покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку за вироком від 15.08.2006, ОСОБА_5 у період випробування вчинив новий злочин. Надалі, під час реального відбуття покарнання згідно вироку від 10.12.2007 він 27.08.2009 був звільнений від відбуття покарання умовно - достроково, однак у період такого звільнення знову вчинив нові злочині проти власності.

Виходячи з викладеного, суд знаходить засудженого особою, яка схильна до скоєння злочинної діяльності.

Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення.

Враховуючи вищевикладене та водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, його поведінку протягом строку відбування покарання та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд дійшов остаточного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1