Справа № 510/1884/20
Провадження № 1-кп/946/69/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору

09 листопада 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
провів у місті Ізмаїл Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000989, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Котловина Ренійського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 377 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик до суду та довідками про доставку судових викликів в електронній формі через SMS-повідомлення. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілих не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку про можливість його проведення без їх участі.

Суть питання, що вирішується
1.Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні 10.11.2021 надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, якому він був переданий на розгляд ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.10.2021. Ухвалою від 11.11.2021 було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. ст. 314 315 КПК.

Встановлені судом обставини
2.У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 висловив думку про можливість призначення судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисниця ОСОБА_8 послалися на розсуд суду.
3.Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 18.08.2020 відносно обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого сплив 16.10.2020.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
4.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК.

5.Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

6.Згідно положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

7.Концепт належної правової процедури є одним із найзагальніших і водночас фундаментальним явищем будь-якої демократичної правової держави сучасності. В доктрині вітчизняного кримінального процесу під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам та дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.
8.Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК.

9.Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

10.Отже, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.
11.Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення. Вказані положення по суті є консистенцією усього обвинувального акта.
12.При цьому, як зазначив Верховний Суд України у п. 2 постанови від 24.11.2016 у справі №5-328кс16, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

13.Також у п. 7 зазначеної постанови Верховний Суд України звернув увагу на те, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Такого ж підходу дотримується і Верховний Суд, що вбачається, зокрема, з його постанови від 21.04.2021 у справі № 295/12923/19.
14.Тому з урахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що обвинувальний акт не тільки має формально містити вказані положення, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, а й вони мають бути взаємопов`язаними між собою для того, щоб мати можливість співставити їх та надати їм належну оцінку під час судового розгляду, а також для реалізації права на захист.

15.Крім того, правова кваліфікація кримінального правопорушення має відповідати не тільки посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а й змісту формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, бо, як вказав Верховний Суд України та, в подальшому, і Верховний Суд, правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

16.Вказане також дає підстави для висновку, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення мають містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

17.Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення по першому епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 289 КК не тільки не описані в чому саме вони полягають, а й прямо суперечать зазначеній в обвинувальному акті правовій кваліфікації кримінального правопорушення.

18.Так, правова кваліфікація кримінального правопорушення за першим епізодом обвинувачення зазначена в обвинувальному акті за ч. 3 ст. 289 КК за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

19. В обвинувальному ж акті відносно ОСОБА_3 по цьому епізоду обвинувачення у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_3 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_6 застосуванням до неї та її сина насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викотив з подвір`я мотоцикл, таким чином незаконно заволодівши зазначеним транспортним засобом.

20.Отже враховуючи, що диспозицією ч. 3 ст. 289 КК передбачена відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, то для кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 289 КК за кваліфікуючою ознакою «з погрозою застосування насильства» обов`язково має бути зазначений вид такого насильства, а саме воно має бути небезпечним для життя чи здоров`я. Однак, як було вище зазначено, в обвинувальному акті у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та у формулюванні обвинувачення зазначено, що була висловлена погроза застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

21.Крім того, в обвинувальному акті у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та у формулюванні обвинувачення міститься лише посилання, що була застосована погроза застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, однак в обвинувальному акті не зазначено в чому саме вона полягала, за яких саме обставин ця погроза була висловлена та в якій формі.

22.З урахуванням висновків Верховного Суду України та Верховного Суду про те, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист, то наведення суперечливих ознак кримінального правопорушення у викладі фактичних обставин, у формулюванні обвинувачення та у правовій кваліфікації, а також не розкриття кваліфікованих ознак кримінального правопорушення та не зазначення в чому саме вони полягають робить обвинувачення суперечливим, неповним та неконкретним, оскільки унеможливлює дослідження обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , в суді, не зрозуміло, яке обвинувачення слід розглядати, а також від якого обвинувачення слід захищатися стороні захисту, що відповідно перешкоджає реалізації права на захист та призначенню судового розгляду.

23.Здійснення судового розгляду за обвинувальним актом за наявності вказаних неточностей та суперечностей щодо викладу фактичних обставин, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації суперечить вимогам ст. 2 КПК, яка регламентує обов`язок застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, а також не забезпечує дотримання принципу верховенства права, закріпленому в ст. 8 КПК, та суперечить практиці Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню під час судового провадження.

24.У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

25.Практика Європейського суду орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

26.Отже, з урахуванням того, що неточність та суперечність обвинувачення знайшла своє підтвердження під час підготовчого судового засідання, а також з урахуванням норм національного та міжнародного законодавства суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст.291 КПК, що порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції. А оскільки за правилами ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд дійшов висновку про наявність обставин, що унеможливлюють здійснення судового розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_3 .

27.Вказані недоліки обвинувального акту можуть бути усунуті на стадії підготовчого провадження тільки шляхом повернення обвинувального акта відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, оскільки на стадії підготовчого провадження відповідно до Глави 27 КПК суд має виключний перелік повноважень, передбачених цією главою, і виправляти недоліки обвинувального акту на цій стадії шляхом встановлення відповідних відомостей або шляхом зміни обвинувачення в порядку, передбаченому ст. 338 КПК, не передбачено. Крім того, змінювати обвинувачення це право прокурора, а не його обов`язок, та суд не уповноважений на нього впливати.

28.Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам КПК, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, суд дійшов висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 314 316, 370 372 КПК, суд

постановив:
1.Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 377 КК повернути прокурору Ізмаїльської окружної прокуратури для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

2.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1