Постанова

Іменем України

09 березня 2023 року

м. Київ

справа № 201/15/17

Провадження № 51-5682 км 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000269 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Таганрог Ростовської області, РФ, громадянина України, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 5 березня 2020 року за ч. 2 ст. 186, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, на 14 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року ОСОБА_6 засуджено за:

- ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України на 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року у виді 14 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ухвалено відраховувати з моменту набрання вироком законної сили та зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін перебування його в установах виконання покарань з 19 вересня 2018 року по день набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази у провадженні.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року вищевказаний вирок залишено без змін.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, діючи повторно, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно вчинив ряд кримінальних правопорушень у м. Дніпро.

Так, ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав належне ПАТ «Укртелеком» Дніпропетровська філія майно, а саме:

- 21 грудня 2015 року приблизно о 2 год. біля буд. № 4 по пр. Героїв у м. Дніпро вчинив крадіжку кабельної продукції на загальну суму 2911,74 гривень;

- 29 березня 2016 року приблизно о 2 год. біля будинку №149 по пр. Гагаріна у м. Дніпро на загальну суму 582,60 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до каналізаційного колодязя, який є сховищем для зберігання кабелю, звідки таємно викрав належне ПАТ «Укртелеком» Дніпропетровська філіямайно:

- 29 грудня 2015 року приблизно о 2 год. біля буд. № 27 по пр. Героїв у м. Дніпро, на загальну суму 671,94 гривень;

- 29 грудня 2015 року приблизно о 3:30 год. біля буд. № 44-В по вул. Набережній Перемоги у м. Дніпро, на загальну суму 2571,34 гривень;

- 30 грудня 2015 року приблизно о 2:00 год. біля буд. № 21 по пров. Добровольців у м. Дніпро, на загальну суму 140,22 гривень;

- 30 грудня 2015 року приблизно о 4:00 год. біля буд. № 44-В по вул. Набережній Перемоги у м. Дніпро, на загальну суму 2571,34 гривень;

- 14 січня 2016 року приблизно о 2:00 год. біля буд. № 42 по вул. Набережній Перемоги у м. Дніпро, на загальну суму 1841,74 гривень;

- 21 березня 2016 року приблизно о 2:00 год. біля буд. № 10 по вул. Гоголя у м. Дніпро, на загальну суму 7279,35 гривень;

- 1 квітня 2016 року приблизно о 16:30 год. біля буд. №11а по вул. Паторжинського у м. Дніпро, на загальну суму 15069,85 гривень;

- 14 травня 2016 року приблизно о 4:22 год. біля буд. № 171 по пр. Гагаріна у м. Дніпро, на загальну суму 3110,40 гривень;

- 19 травня 2016 року приблизно о 2:00 год. біля буд. № 1а по вул. Казакова у м. Дніпро, на загальну суму 3539,10 гривень;

- 26 травня 2016 року приблизно о 2:00 год. біля буд. № 4 по пров. Добровольців у м. Дніпро, на загальну суму 141,83 гривень;

- 11 червня 2016 року приблизно о 3 год. біля будинків № № 12, 18 по пр. Героїв у м. Дніпро, на загальну суму 440,12 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у підвальне приміщення, який є сховищем для зберігання кабелю, звідки таємно викрав належне ПАТ «Укртелеком» Дніпропетровська філія майно:

- 19 січня 2016 року приблизно о 2:00 год., розташоване у під`їздах № 12, 13, 14, 15 буд. № 12 по пр. Героїв у м. Дніпро, на загальну суму 22556,96 гривень;

- 27 січня 2016 року приблизно о 2:00 год., розташоване у під`їздах № 6, 7, 8 буд. №12 по пр. Героїв у м. Дніпро, на загальну суму 2124,99 гривень;

- 31 березня 2016 року приблизно о 4 год. розташоване у буд. № 3 по пр. Героїв у м. Дніпро, на загальну суму 2629,55 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зайшов до під`їзду, звідки таємно викрав належне ПАТ «Укртелеком» Дніпропетровська філія майно:

- 23 березня 2016 року, приблизно о 2 год. під`їзду № 1, того ж дня приблизно о 2.20 год. під`їзду № 2, того ж дня приблизно о 2.40 год. під`їзду № 4 будинку № 117 по пр. Гагаріна у м. Дніпро, на загальну суму 1380,12 гривень;

- 28 березня 2016 року, приблизно о 2 год. під`їзду № 2, того ж дня приблизно о 2:30 год. під`їзду № 1 буд. № 28 по вул. Високовольтній у м. Дніпро, на загальну суму 169,40 гривень;

- 31 березня 2016 року приблизно о 2 год. в кожен з під`їздів будинку, а саме № 1, 2, 3, 4, 5, 6 будинку № 171 по пр. Гагаріна у м. Дніпро , на загальну суму 930,75 гривень;

- 20 квітня 2016 року приблизно о 2 год. під`їзду буд. № 31 по пр. Гагаріна у м. Дніпро, на загальну суму 567 гривень.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну постановлених судових рішень щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що затримано ОСОБА_6 21 червня 2016 року і перебував він в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» до 03 червня 2019 року в рамках кримінального провадження № 00000398, справа № 199/6508/16-к, вирок по якій набув чинності на цю дату. Після цієї дати, ОСОБА_6 перебував у вказаній установі в рамках кримінального провадження № 00000269. Тому вважає, що ОСОБА_6 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2016 року по 09 вересня 2020 року включно, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону №838-VІІІ, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. Вважає, що Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, ухвалюючи вирок на вказані вимоги закону увагу не звернув, а Дніпровський апеляційний суд при постановленні ухвали вказані порушення не усунув.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник та засуджений підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор вважала, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення зміні, зарахувавши ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 04 червня 2019 року по 09 вересня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 2 цієї норми суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК України є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

У касаційній скарзі захисник не заперечує доведеності винуватості засудженого у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. Не ставить також під сумнів виконання судом вимог статей 50 і 65 КК України при призначенні засудженому покарання. Водночас указує на неправильне зарахування судом у строк покарання попереднього ув`язнення ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 ККУкраїниу редакції Закону № 838-VIII із з 21 червня 2016 року по 09 вересня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. А ч. 3 цієї статті передбачено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року № 13-31кс18 (справа № 663/537/17), у разі якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (далі - Закон № 2046-VIII), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VIIІ. У такому разі цей Закон має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК не допускається.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року № 3352-XII закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення у вказаному провадженні у період чинності редакції ч. 5 ст. 72 КК України, передбаченої Законом № 838-VIII.

Частиною 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VІІІ було визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно з п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VІІІ у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Буквальний зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII указує на те, що ця норма визначає правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, яке мало місце саме в межах відповідного кримінального провадження, а не іншого.

При цьому вказівка в п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII указує на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, котра відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі у слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

З матеріалів справи, яка переглядається в касаційному порядку, а також судових рішень щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 00000398, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень слідує, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, зокрема:

- 19 вересня 2018 року вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 21 червня 2016 року, та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), строк попереднього ув'язнення з 21 червня 2016 року по 19 вересня 2018 року включно зарахувати у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув'язнення за два дні позбавлення волі. 03 червня 2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року змінено в частині виключення ст. 71 КК України, остаточно визначивши покарання за ч. 4 ст. 70 КК України у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII у строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 20 вересня 2018 року по 03 червня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині вирок місцевого суду залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 змінено. У частині засудження його за епізодами злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, від 01 лютого 2016 року, 19 лютого 2016 року та від 05 червня 2016 року вказані судові рішення скасовано і провадження закрито. Пом`якшено ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 186 КК до 4 років 6 місяців позбавлення волі. У решті судові рішення щодо ОСОБА_6 залишено без зміни;

- 05 березня 2020 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеного цим вироком суду покарання, більш суворим покаранням, призначеним вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року у виді чотирнадцяти років позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_6 покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту його затримання за вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року.

24 квітня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, дійшов висновку про доведеність винуватості останнього у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та визнав винуватим ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі; ч. 3 ст. 185 КК України на 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року у виді 14 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання ухвалено відраховувати з моменту набрання вироком законної сили та зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін перебування його в установах виконання покарань з 19 вересня 2018 року по день набрання вироком законної сили.

Тобто, остаточне покарання ОСОБА_6 призначено за сукупність кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Кримінальне провадження № 00000269 щодо ОСОБА_6 перебувало на розгляді в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, в той час як здійснювався судовий розгляд іншого кримінального провадження № 00000398 у Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська, і його участь у розгляді зазначеного провадження забезпечувалась шляхом етапування із УДВП № 4 УДПтС України в Дніпропетровській області за дозволом головуючого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська до участі в судових засіданнях Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

20 вересня 2018 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, з огляду на те, що ОСОБА_6 засуджено Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 19 вересня 2018 року до 14 років позбавлення волі, з метою недопущення етапування засудженого до установи відбування покарання, ухвалив рішення тимчасово залишити ОСОБА_6 в УДВП № 4 УДПтС України в Дніпропетровській області до набрання законної сили вироку у даному кримінальному провадженні, однак не більш ніж до відбуття ним покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 19.09.2018 року.

Отже, з 20 вересня 2018 року ОСОБА_6 перебував в УДВП № 4 УДПтС України в Дніпропетровській області для участі у судовому розгляді кримінального провадження № 00000269.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року набрав законної сили 03 червня 2019 року, та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2019 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII, у строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 20 вересня 2018 року по 03 червня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Для застосування п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України має бути встановлено, що обвинувачений, який одночасно є засудженим в іншій справі і відбуває покарання, згідно з вимогами ст. 90 КВК України у порядку, встановленому КПК України, був тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді. У цьому випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є умовою, з якою законодавець пов`язує можливість зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення.

Як видно з матеріалів провадження, вирок щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 00000269набрав законної сили 09 вересня 2020 року.

Ураховуючи зазначене, доводи, наведені в касаційній скарзі захисника про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII у частині зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, є обґрунтованими.

З огляду на положення п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VІІІ, а також ч. 2 ст. 532 КПК України строк перебування ОСОБА_6 з 20 вересня 2018 року по 09 вересня 2020 року в УДВП № 4 УДПтС України в Дніпропетровській областіслід включити у строк попереднього ув`язнення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Тому в даному кримінальному провадженні строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 закінчився 09 вересня 2020 року, а з 10 вересня 2020 року продовжився строк відбування покарання.

Оскільки за вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року, зміненим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2019 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону № 838-VIII, у строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 вже зараховано строк його попереднього ув`язнення з 21 червня 2016 року по 03 червня 2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому необхідно ще зарахувати термін з 04 червня 2019 року по 09 вересня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За таких обставин касаційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року та ухвала Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 - зміні відповідно до вимог статей 438, 413 КПК України.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року щодоОСОБА_6 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону № 838-VІІІ зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 04 червня 2019 року по 09 вересня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті судові рішення залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10