КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/9405/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3474/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України

У Х В А Л А
10 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
ТОВ «Маревен Фуд Європа» - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
- НОМЕР_1 , НОМЕР_2 АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346);
- НОМЕР_3 ПАТ «Банк Восток» (МФО 307123);
- НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005);
- НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 АТ «Райффайзен Банк» (МФО 380805);
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Всупереч вимогам статті 94, п. 2 ч. 1 ст. 372, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 411 КПК України, слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали не надав оцінку доказам з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та не зазначив мотивів, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, таким чином висновки, суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що могло вплинути на вирішення питання щодо наявності підстав для накладення арешту.
Крім того апелянт зазначає, що прокурором відповідно до ст. 173 КПК України наведені в клопотанні правові підстави для арешту майна, надано достатньо доказів, що вказують про вчинення кримінального правопорушення, дані про належність майна та відповідність майна критеріям ст. 98 КПК України.
Під час судового розгляду доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не встановлено.
Крім цього, апелянт вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження з урахуванням обставин, які розслідуються у цьому кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, з доповненнями, яку останній підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав, пояснення представників ТОВ «Маревен Фуд Європа» - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення вказаної апеляційної скарги, з доповненнями та вважали оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Кінцевими бенефіціарним власником ТОВ «Маревен Фуд Європа» є компанія «Маревен Фуд Холдингз Лімітед», зареєстрована в Республіці Кіпр (4102, Республіка Кіпр, м. Лімасол, Інтерлінк Гермес Плаза, оф. 202А).
Крім того, встановлено, що засновником компанії «Маревен Фуд Холдингз Лімітед», через кіпрську компанію «Future Generation Holdings Limited» (1066, Кіпр, м. Нікосія, вул. Фемістокла Дерві, 3, Юлія Хаус), виступає кіпрська інвестиційна компанія «Orange Moon Investment Limited» (4102, Кіпр, м. Лімасол, Інтерлінк Гермес Плаза, оф. 103), директором якої являється громадянка РФ ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_12 ), яка в той же час, є секретарем компанії «Маревен Фуд Холдингз Лімітед».
За наявними даними, фактичне управління фінансово-господарською діяльністю ТОВ «Маревен Фуд Європа» та ТОВ «Маревен Фуд Сэнтрал» здійснює громадянка РФ ОСОБА_9 .
Встановлено, що фактично, інтелектуальна власність на торговельні марки, виробництво яких здійснює ТОВ «Маревен Фуд Європа», а саме макаронні вироби швидкого приготування «Роллтон», належить компанії-резиденту рф ТОВ «Маревен Фуд Сэнтрал».
За наявними даними, російське ТОВ «Маревен Фуд Сэнтрал» протягом 2021 року отримало прибуток у сумі 19,5 млрд рублів, з яких було сплачено податки до федерального бюджету російської федерації в особливо великих розмірах.
Також, встановлено, що ТОВ «Маревен Фуд Сэнтрал» з 2019 року по даний час здійснює постачання макаронних виробів до державних структур рф, в т.ч. до міноборони рф, тим самим фактично здійснює матеріальне забезпечення збройної агресії рф проти України.
У той же час, отримано інформацію, що 20.07.2022, посадовими особами ТОВ «Маревен Фуд Європа», а саме керівником Май Ван Мінь, за вказівки Бейдієвої Лейли, у зв`язку з можливим накладенням арешту рахунків правоохоронними органами, планується перерахування коштів з рахунків ТОВ «Маревен Фуд Європа» на рахунки підконтрольних офшорних компаній для подальшого їх спрямування на зареєстровані в російській федерації компанії, які підконтрольні підприємству-резиденту рф ТОВ «Маревен Фуд Сэнтрал».
Таким чином, службовими особами ТОВ «Маревен Фуд Європа», з метою уникнення дії Закону України «Про санкції» та Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів», вживаються заходи щодо запобігання блокування активів та виведення капіталів за межі України.
1. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346);
2. НОМЕР_3 ПАТ «Банк Восток» (МФО 307123).
3. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005);
4. НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 АТ «Райффайзен Банк» (МФО 380805);
28.07.2022 прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме вище зазначені розрахункові рахунки та грошові кошти на них, які відкриті в банківських установах України із забороною, до завершення досудового розслідування та судового розгляду, користуватися та розпоряджатися ними у будь-який спосіб.
19.08.2022 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора про арешт майна.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор у даному кримінальному провадженні не навів достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно не вбачається.
Слідчий суддя також зазначив, що під час розгляду клопотання не встановлено обставин, які б слугували підставою для арешту зазначеного майна, а тому ні стороною обвинувачення, ні слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено відповідної правової підстави для арешту майна.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно зазначене в клопотанні.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК Україниречовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
А тому колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про те, що прокурор у даному кримінальному провадженні не навів достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно не вбачається.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга, з доповненнями прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року, - скасувати.
- НОМЕР_1 , НОМЕР_2 АТ «Альфа-Банк» (МФО 300346);
- НОМЕР_3 ПАТ «Банк Восток» (МФО 307123).
- НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005);
- НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 АТ «Райффайзен Банк» (МФО 380805);
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4