Єдиний унікальний номер судової справи 201/693/23
Номер провадження 1-кп/201/464/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні представником потерпілого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про арешт майна, а саме автомобіля «LAND ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_7 , в частині заборони користування даним автомобілем.

Своє клопотання представник потерпілого ОСОБА_4 мотивувала тим, що потерпілим ОСОБА_8 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 33005,74 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 гривень, а також процесуальні витрати в розмірі 43000 гривень, а, отже, з метою забезпечення цивільного позову представник потерпілого ОСОБА_4 вважала за необхідне накласти арешт на автомобіль «LAND ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , в частині заборони користування даним автомобілем.

Також в обґрунтування клопотання про арешт майна представник потерпілого ОСОБА_4 посилалася на те, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2022 року частково задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2022 року на автомобіль «LAND ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 в частині заборони користування даним автомобілем, однак про таке рішення суду представникові потерпілого стало відомо лише під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, про розгляд клопотання захисника про скасування арешту ані вона, ані потерпілий повідомлені не були.

Крім того, представник потерпілого ОСОБА_4 у своєму клопотанні зазначила про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, відсутня розписка ОСОБА_7 про обов`язок зберігання без відновлювального ремонту належного йому транспортного засобу, який був повернутий останньому. На переконання представника потерпілого ОСОБА_4 , це є порушенням з боку органу досудового розслідування, що може унеможливити призначення додаткових експертних досліджень.

Також представник потерпілого ОСОБА_4 посилалася і на те, що використання обвинуваченим ОСОБА_7 транспортного засобу «LAND ROVER» тягне за собою зниження його ринкової вартості, і, як наслідок, може в подальшому не забезпечити відшкодування спричиненої потерпілому шкоди.

Разом із цим, представник потерпілого ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_7 не прийняв жодних заходів щодо врегулювання питання про відшкодування заподіяної потерпілому шкоди, не розкаявся у скоєному та, навіть, не приніс свої вибачення ОСОБА_8 ..

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 , вважав за необхідне його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 , вважаючи його таким, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Зазначив, що під час досудового розслідування арешт був скасований лише в частині користування транспортним засобом, в інший частині, зокрема, у частині відчуження арешт є накладеним.

При цьому, зауважив, що у потерпілого на момент завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду потерпілий жодних матеріальних претензій до обвинуваченого не мав і цивільний позов не заявляв.

Тим більше, під час досудового розслідування проведені всі необхідні експертні дослідження, а тому, з урахуванням позиції ОСОБА_7 та відсутності майнових вимог з боку потерпілого, перешкод для повернення обвинуваченому транспортного засобу не вбачалося.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 , зазначила, що представником потерпілого не доведена необхідність накладення арешту саме в такому розмірі, так само як і не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України. Більш того, не доведено співмірність вартості автомобіля, на який просить накласти арешт представник потерпілого, розміру шкоди відповідно до заявленого цивільного позову. У зв`язку з чим, вважала за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника потерпілого.

Крім того, захисник ОСОБА_6 зазначила, що обвинувачений ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і на даний час повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Більш того, обвинувачений ОСОБА_7 через два дні після ДТП перерахував на карту законного представника потерпілого 60 000 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, що підтверджується копією банківської квитанції від 18.09.2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_6 та просив відмовити в задоволенні клопотання представника потерпілого.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши та проаналізувавши доводи, викладені в клопотанні представника потерпілого ОСОБА_4 про накладення арешту, суд приходить до висновку, що вказане клопотання не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та є таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 178 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Разом із тим, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Так, на стадії підготовчого провадження потерпілим ОСОБА_8 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 33005,74 гривень та моральної шкоди у розмірі 150000 гривень, а також процесуальних витрат в розмірі 43000 гривень.

З метою забезпечення поданого цивільного позову представник потерпілого ОСОБА_4 просила накласти арешт на автомобіль «LAND ROVER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , в частині заборони користування даним автомобілем.

В той же час, представником потерпілого ОСОБА_4 не надано жодних належних та допустимих доказів того, що вартість автомобіля «LAND ROVER», 2020 року випуску, є співмірною заявленому відповідно до цивільного позову розміру шкоди, завданої потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної події.

Посилання представника потерпілого ОСОБА_4 на те, що вона до виконання ст. 290 КПК України не була обізнана про наявність ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2022 року про часткове скасування арешту з автомобіля ОСОБА_7 в частині заборони користування, і саме з цих підстав, не могла, з процесуальної точки зору, відреагувати на означене рішення, не приймаються судом до уваги, оскільки між адвокатом ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8 договір про надання правової допомоги № 7-А укладений ще 22 жовтня 2022 року, що свідчить про відсутність жодних перешкод у представника потерпілого в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, у тому числі, і з зазначеним судовим рішенням.

Твердження представника потерпілого ОСОБА_4 про те, що користування ОСОБА_7 належним йому транспортним засобом може в подальшому унеможливити призначення додаткових експертних досліджень та ускладнити стягнення шкоди за цивільним позовом, судом не приймаються до уваги, оскільки, як повідомлено прокурором ОСОБА_3 , під час досудового розслідування даного кримінального провадження були проведені всі експертні дослідження, достатні для підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи представника потерпілого ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7 за весь час проведення досудового розслідування не намагався добровільно відшкодувати спричинену шкоду потерпілому, спростовуються наданою захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 копією квитанції від 18.09.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_7 18 вересня 2022 року перерахував законному представникові потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 60 050 гривень на рахунок відшкодування заподіяної шкоди.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 про накладення арешту є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про можливість призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом, суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що розгляд даного кримінального провадження підсудний Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, підстави для повернення обвинувального акту прокурору відсутні, а тому просив призначити судовий розгляд на підставі наданого суду обвинувального акту у відкритому судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_4 , законний представник потерпілого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 , кожен окремо, не заперечували проти призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 32 КПК України зазначене кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Обвинувальний акт складено з дотриманням положень ст. 291 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження на цей час не вбачається.

Таким чином, під час підготовчого судового засідання не були встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Вислухавши думки учасників судового провадження, у відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту, судовий розгляд здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за участю учасників кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 про накладення арешту відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному 14 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Судовий розгляд призначити у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 01 березня 2023 року о 15 годині 00 хвилин.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 14 годині 00 хвилин 03 березня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1