печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4537/23-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про встановлення стороні обвинувачення процесуального строку у кримінальному провадженні № 0000263 від 03.07.2020, -

Учасники судового провадження:

особа, яка звернулась із клопотанням - адвокат ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

03.02.2023 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, вимоги якого зводяться до встановлення в порядку ст.ст. 28, 114 КПК України, процесуального строку для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000263 від 03.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України.

Мотивуючи подане клопотання заявник зазначає, що недотримання органом досудового розслідування розумного строку досудового розслідування порушує права ОСОБА_4 , що може призвести до негативних наслідків.

На думку заявника, саме встановлення процесуального строку для завершення досудового розслідування може запобігти настанню негативних наслідків. Заявник вважає, що процесуальний строк 1 (один) місяць, з урахуванням обставин встановлених під час відповідного кримінального провадження, буде достатнім для виконання обсягу слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій для завершення досудового розслідування.

Особа, яка звернулась з клопотання в судовому засіданні його вимоги підтримав та доводів викладених у клопотанні просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, що з урахуванням загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 7, 9 КПК України щодо дотримання розумних строків, не створює процесуальних перешкоду у формі неможливості розгляду клопотання.

Вислухавши думку особи, яка звернулась з клопотання, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали, які надані в його обґрунтування, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положення ст. 55 Конституції України визначають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Таким чином, законодавець чітко визначив роль слідчого судді у системі кримінального судочинства: забезпечити, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень, не порушували права, свободи і інтереси особи.

Верховний Суд в ухвалі від 06.03.2018 у справі № 243/6674/17-к зазначив, що кримінальне процесуальне законодавство за своєю суттю складає корпус положень, які обмежують свободу дій держави при розслідувані злочинів. Сенс кримінального процесуального законодавства у демократичній країні полягає в тому, щоб збалансувати цей легітимний інтерес у розслідуванні злочинів з іншими - не менш важливими - цінностями і інтересами суспільства: захистом від надмірного втручання держави в приватну сферу, захистом від свавілля, цінністю особистої свободи, запобіганню приниженню гідності, цінністю сімейних зв`язків, свободою підприємницької діяльності тощо.

Разом з цим, важко навіть перерахувати всі цінності і легітимні інтереси, які захищає кримінальне процесуальне законодавство від бажання розслідувати злочини за будь-яку ціну. Саме через складність визначення цього балансу, він визначається законом. З огляду на це, саме на судову систему покладено обов`язок забезпечення дотримання визначеного законом балансу між потребами розслідування і іншими суспільними цінностями.

Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Ця норма кореспондує із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України.

Викладене вище кореспондується з позиціями, викладеними Другою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18.10.2019 у справі № 757/37346/18-к (провадження 51-1329кмп19) та Третьою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 25.03.2020 у справі № 757/5607/19-к (провадження 51-4094км19), які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на це, слідчий суддя приходить до висновку що вказане клопотання подано уповноваженою особою та у спосіб, визначений КПК України, а відтак підлягає розгляду в судовому засіданні.

Слідчим суддею встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000263, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Директором Бюро економічної безпеки України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії «А», крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18.04.2021 № 10-рп/2012 у справі № 1-13/2012 положення ст. 364 КК не поширюється на державних виконавців та інших працівників державної виконавчої служби.

Як вбачається із матеріалів клопотання, слідство здійснюється за фактами можливих протиправних дій, а саме: службових осіб Міністерства юстиції України (відсутнє жодне посилання на службових осіб категорії «А», тобто міністра та його заступника); службових осіб ДП «СЕТАМ»; державного виконавця ОСОБА_4 ; представників ПАТ «СІРІУС», ТОВ «СІРІУС-БУД», ТОВ «ПРАЙМ ГРАНД»; фізичної особи підприємця ОСОБА_5 .

Таким чином, вбачається, що досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві в порушення вимог щодо підслідності, передбачених ч. 4 ст. 216 КПК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2020 у справі № 757/32763/20-к про надання тимчасового доступу до документів, вилучено матеріалів виконавчих проваджень: № 51447048 та № 51446996; роздруківку з електронної бази документообігу реєстрації всієї вхідної та вихідної кореспонденції в період з 16.06.2016 по 30.07.2017; копія журналу реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції за період з 16.06.2016 по 30.07.2017; копії особових справ старшого державного виконавця ОСОБА_4 , головного державного виконавця ОСОБА_7 , Виконувача обов`язків начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 ; документи, що підтверджують надходження оплати від реалізації майна в рамках виконавчого провадження № 51447048 та виконавчого провадження

№ 51446996 лотів № 209561 та № 209392; документи, що підтверджують перерахування коштів від реалізації майна в рамках виконавчого провадження № 51447048 та виконавчого провадження № 51446996 по лотах № 209561 та №209392 на користь ПАТ «Дельта Банк», з можливістю їх вилучення.

Отже, враховуючи те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні і процесуальні дії (процесуальні рішення) здійснюється (приймаються) фактично відносно ОСОБА_4 , у тому числі вилучає службову робочу документацію, збирає відносно нього персональні дані та здійснює інші заходи забезпечення, слідство обмежує права та законні інтереси останнього.

Поряд із цим, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває з 03.07.2020, тобто вже понад два роки, проте за весь цей проміжок часу, який перевищує всі розумні строки, визначені КПК України, жодній особі не повідомлено про підозру, хоча здійснено ряд слідчих та процесуальних дій, які обмежують права та інтереси ОСОБА_4 .

Разом з тим, строк досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000263 від 03.07.2020 з урахуванням тяжкості покарання за ч. 2 ст. 364 КК України, вимог ст. 12 КК України та ч. 2 ст. 219 КК України становить 18 місяців з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому ст. 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.12.2021 у справі № 757/68517/21-к продовжено строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 03.01.2023.

Таким чином, строк досудового розслідування до дня повідомлення особі про підозру закінчився 04.01.2023.

Проте, на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 14.04.2022 внесено зміни, та набула чинності норма ч. 8 ст. 615 КПК України, відповідно до якої у разі введення воєнного стану у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених ст. 219 цього Кодексу.

Тобто внаслідок збройної агресії рф досудове розслідування, строки у якому закінчились, здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві з порушенням правил підслідності, передбачених ч. 4 ст. 216 КПК України.

Отже, до завершення воєнного стану на території України досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000263 від 03.07.2020 і надалі триває, з порушенням принципу розумності строків та правил підслідності, що дозволяє слідчим проводити слідчі та процесуальні дії, чим обмежувати права і законні інтереси ОСОБА_4 .

Враховуючи що заявником у клопотанні порушується питання щодо недотримання стороною обвинувачення розумних строків у кримінальному провадженні, слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини з питань застосування ст. 6 Конвенції в частині оцінки розумності строку проведення досудового слідства.

Строки досудового розслідування та судового розгляду, відповідно до міжнародних договорів України, повинні бути розумними. Статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року передбачено, що кожен має право при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення бути судимим без невиправданої затримки (п.п. «с» п. 3).

Відповідно до ст. 7 КПК України розумність строків є однією із загальних засад кримінального провадження.

В контексті «розумного» строку судового розгляду, у своєму рішенні «Поліщук проти України» від 15.10.2009 ЄСПЛ визнав порушення ст. 6 параграф 1 Конвенції і зазначив, що «Відповідно ст. 6 параграфу 1 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п. 19).

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988).

В контексті кримінального провадження, Конституційний Суд України, у своєму рішенні від 30.01.2003 (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) відзначив, що «поняття розумний строк досудового слідства є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину». Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчене у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 253 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 йдеться: «Суд зазначає, що момент, з якого ст. 6 починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п. 1 ст. 6» ( п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Шубінський проти Словенії» від 18.01.2007).

У справі «Антоненков проти України» Європейський суд наголосив, що «розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням критеріїв, напрацьованих Європейським судом, зокрема складності справи та поведінки заявника і відповідних державних органів. Крім того, також має прийматись до уваги характер процесу та значення, яке він мав для заявника (рішення у справі «Антоненков та інші про України» від 22.11.2005, остаточне).

Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку у кримінальному провадженні зумовила також необхідність вироблення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв, які сформовано, зокрема, у рішення ЄСПЛ у справі «Кениг проти Федеративної республіки Німеччини». Відповідно до п. 99 цього Рішення: «розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу inter alia (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявника та рух справи в адміністративних органах і судах. Однак, затримки, викликані труднощами справи й поведінкою заявника, самі по собі не виправдовують тривалість судового розгляду. Головна причина полягає в процесі ведення справи, тобто саме способі реалізації уповноваженими суб`єктами своїх повноважень». Аналогічна позиція висловлена і у п. 116 рішення ЄСПЛ у справі «Вергельський проти України» від 12.03.2009, рішення у справі «Фрідленд проти Франції» від 27.06.2000, п. 67 рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» від 25.03.1999, рішення у справі «Філіс проти Греції» від 27.08.1991.

В пункті 39 рішення «Антоненков та інші проти України», Суд вказав, що період часу, який має бути взятий до уваги для визначення тривалості кримінального провадження, починається з дня, коли особу «обвинувачено» в автономному або матеріальному розумінні цього терміна. Він закінчується у день, коли обвинувачення остаточно визначено або провадження припинено (п. 81 рішення у справі «Рохліна проти Росії» від 07.04.2005).

ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає, що обвинувачений у кримінальній справі повинен мати право розраховувати на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення ст. 6 покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі. «Це означає, що період, який слід брати до уваги, триває до тих пір, поки висунуті звинувачення більш не впливають на стан конкретної особи і усунена невизначеність щодо його правового статусу...» (рішення у справі «Стогмюллер проти Австрії» від 10.11.1969, п. 89 рішення у справі «Нахманович проти Росії» від 02.03.2006 та п. 71 рішення у справі «Іванов проти України» від 07.12.2006).

Відповідно до позиції ЄСПЛ щодо питання про взаємозв`язок між гарантією, закріпленою у ч. 1 ст. 6 Конвенції, та положенням ст. 13 Конвенції, викладеної у згаданому рішенні у справі «Кудла проти Польщі», право особи на судовий розгляд протягом розумного строку буде менш ефективним, якщо відсутня можливість направити скаргу про порушення прав, передбачених Конвенцією, спочатку до національних органів. У цій справі Суд констатував порушення ст. 13 Конвенції, оскільки заявник не мав у своєму розпорядженні ефективного національного засобу правового захисту, за допомогою якого він зміг би реалізувати своє право на «судовий розгляд упродовж розумного строку» відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції (п. 160 рішення). Зокрема, Суд вказав на відсутність у національному праві будь-яких спеціальних правових засобів, за допомогою яких заявник міг би оскаржити тривалість провадження та прискорити його (п. 159 рішення).

Поряд з вищевикладеним, слідчий суддя приймає до уваги і критерії для визначення розумності строків кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 28 КПК України, якими є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Стороною обвинувачення не підтверджено і не наведено жодних аргументів, які б свідчили про особливу складність провадження, так само, не наведено жодних відомостей, які б свідчили про наявність перешкод або труднощів, які б перешкоджали прогресу у розслідуванні цього кримінального провадження.

Викладені вище обставини свідчать про необхідність встановлення органу досудового розслідування процесуальних строків для вчинення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у розумні строки, оскільки досудове розслідування здійснюється повільно без достатньо вагомих аргументів, статус ОСОБА_4 органом досудового розслідування так і не визначений, що може призвести до порушення прав сторони кримінального провадження.

За викладених обставин, слідчий суддя, здійснюючи в порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, дійшов висновку про задоволення клопотання та встановлення строку для проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000263 від 03.07.2020.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 55, 64, 68, 124 Конституції України, ст.ст. 1-35, 113, 114, 116, 303-309 КПК України, ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Встановити слідчому та прокурору у кримінальному провадженні № 0000263 від 03.07.2020 - строк 1 (один) місяць для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000263 від 03.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.

Визначений ухвалою слідчого судді строк слід обраховувати з моменту її отримання.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9