У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 01.03.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червонозорівка, Бобринецького району, Кіровоградської області, раніше не судимого, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

-підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186, ч.2 ст. 146 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 квітня 2023 року, без визначення розміру застави.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід. В разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 квітня 2023 року, без визначення розміру застави.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, стороною обвинувачення не була доведена обґрунтованість підозри за ч.4 ст. 186 КК України та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що зважаючи на дані про особу підозрюваного, до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Прокурором подані заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких він просить ухвалу слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 01.03.2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні СВ поліції № 1 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліція в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження за фактом кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186, ч.2 ст. 146 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , 26.02.2023 близько 00:05 год. на АЗС «WOG», яка розташована за адресою вул. Покровська, 70 с. Возсіятське, Вознесенського району Миколаївської області побачив на приборній панелі автомобіля «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_1 ., який належить ОСОБА_8 мобільний телефон останнього при виді якого у ОСОБА_6 виник умисел на його заволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном та бажаючи їх настання, усвідомлюючи що його дії носять відкритий характер та усвідомлюються іншими особами, які присутні на вказаній АЗС, відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung» який перебував на приборній панелі автомобіля і належить ОСОБА_8 .

Також, 26.02.2023 близько 02:00 год. на АЗС «WOG» по вул. Покровська, 70 в с. Возсіятське, Єланецька ТГ, Миколаївська область у ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 .

У вищевказаному місці, у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_9 підійшли до автомобіля марки «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_1 ., який належить ОСОБА_8 , в якому спав ОСОБА_10 , відкрили двері автомобіля, розбудили ОСОБА_10 та завдавши декілька ударів руками по тулубу останнього, з погрозою застосування насилля, наказали пройти за ними до автомобіля «Mazda СХ-9» д.н.з. НОМЕР_2 .

ОСОБА_10 усвідомлюючи реальність погроз та побоюючись за своє життя та здоров`я, виконуючи вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_6 пройшов за ними до автомобіля «Mazda СХ-9» д.н.з. НОМЕР_2 .

Перебуваючи біля вказаного автомобіля ОСОБА_6 та ОСОБА_9 застосовуючи фізичну силу, з погрозою застосування насилля заштовхали ОСОБА_10 всупереч його волі, до багажного відділу автомобіля «Mazda СХ-9» д.н.з. НОМЕР_2 і в подальшому утримували останнього у вказаному багажному відділі протягом певного часу, позбавляючи можливості вільно пересуватися, чим порушили гарантовані статтями 29, 33 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» права і свободи ОСОБА_10 на недоторканість особи та свободу пересування.

27.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

28.02.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що СВ поліції № 1 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ч.4 ст. 186, ч.2 ст. 146 КК України.

Зауважено, що 27.02.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а 28.02.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Щодо тверджень захисника, про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 за ч.4 ст. 186 КК України, то слід зазначити, що нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку слідчої судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує значна ймовірність щодо того, що розуміючи наслідки вчиненого, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду та наявний ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Враховуючи фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, зважаючи на зухвалість вчинення злочину та застосування зброї підозрюваним, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Доводи апелянта відносно того, що можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, враховуючи наявність у нього соціальних звя`зків, не є слушними, оскільки вони суттєво не зменшують встановлені в судовому засіданні ризики, окрім того, підозрюваний своєю поведінкою, обставинами вчинення злочинів та зухвалістю поведінки під час їх вчинення, довів відсутність належного впливу наявних у нього соціальних зв`язків.

Твердження захисника про наявність підстав для визначення розміру застави ОСОБА_6 не є слушними, оскільки кримінальні правопорушення у яких підозрюється ОСОБА_6 , вчинені і з застосуванням насильства та з погрозами застосування зброї, тому є вірним висновок слідчого судді про відсутність можливості визначення розміру застави.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 01.03.2023 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: