Єдиний унікальний номер справи 194/979/22
Провадження № 1-кп/185/663/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 18 червня 2022 року, за обвинуваченням:

неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лисичанськ Луганської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , визначеного місця проживання не має, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітньої обвинуваченої адвоката ОСОБА_6 (дистанційно),

В С Т А Н О В И В :

Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , строк якого спливає 23 грудня 2022 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 заперечувала щодо продовження їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила передати її на поруки матері.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 також заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила передати обвинувачену їй на поруки.

Захисник неповнолітньої обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію своєї підзахисної.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, кожного окремо, проаналізувавши та співставляючи зазначені питання між собою та у сукупності з позицією сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту, а також вимогами КК та КПК України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Строк тримання під вартою неповнолітньої обвинуваченоїОСОБА_3 закінчиться до наступного судового засідання, однак завершити кримінальне провадження неможливо, оскільки є необхідність у відкладенні судового засідання для допиту свідків.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Окрім того, ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що обвинуваченаОСОБА_3 є неповнолітньою особою, раніше не судима, обвинувачується у вчиненні в стані наркотичного сп`яніння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачено на строк до 10 років позбавлення волі, не навчається, не працює, зареєстрована в м. Новодруженськ Луганської області, що є тимчасово окупованою територією, на даний момент не має постійно визначеного місця проживання, не має статусу внутрішньо переміщеної особи, під тяжкістю встановленого покарання може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, що виправдовує подальше тримання обвинуваченої під вартою та можливість продовження вищевказаного запобіжного заходу, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обсяг пред`явленого неповнолітній ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, зважаючи на ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує останній, у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, неповнолітня ОСОБА_3 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Суду не надано медичних підтверджень того, що неповнолітня ОСОБА_3 не може за станом здоров`я перебувати під вартою. Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою.

На думку суду, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченій строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання неповнолітньої обвинуваченоїОСОБА_3 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим. З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування неповнолітньої обвинуваченоїОСОБА_3 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останній, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної її поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки неповнолітняОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, із застосуванням насильства.

Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 183, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 16 лютого 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, захиснику, законному представнику обвинуваченої, направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1