Справа № 495/8326/22
№ провадження 1-кс/495/2146/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 21.10.2022 року надійшло клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 21.10.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
20.10.2022 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеської області надійшло повідомлення співробітника прикордонної служби ПП «Старокозаче» про те, що 20.10.2022 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску «Старокозаче» з метою безперешкодного перетину державного кордону України та ухилення від військової служби надав на паспортний контроль тимчасове посвідчення війсковозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.06.2022, довідку військово-лікарської комісії №19/2943 від 18.06.2022, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , які отримав у незаконний спосіб, тим самим використовував документи, які можуть мати ознаки підробки (ЖЄО 14139). За даним фактом 21.10.2022 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

20.10.2022 у період часу з 01 години 40 хвилин по 16 годну 10 хвилин за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72 у приміщенні ПП «Старокозаче» було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено: тимчасове посвідчення війсковозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.06.2022, довідку військово-лікарської комісії №19/2943 від 18.06.2022, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримані у незаконний спосіб, тим самим використовував документи, що можуть мати ознаки підробки. Зазначені документи упаковано до спеціального пакету BYM 2001369 із зазначенням вмісту.

Дізнавач з метою встановлення істини по кримінальному провадженню, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законного процесуального рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки, а також враховуючи те, що вилучене майно має значення речових доказів по даному кримінальному провадженню з метою їх збереження, просив накласти арешт на тимчасове посвідчення війсковозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.06.2022, довідку військово-лікарської комісії №19/2943 від 18.06.2022, видані ІНФОРМАЦІЯ_2 для збереження речових доказів у кримінальному провадженні та проведення відповідних експертиз та після проведення необхідних слідчих дій.

Позиції сторін.
В судове засідання дізнавач не з`явився, надав заяву у якій просив клопотання розглядати за його відсутності.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Мотивація суду.
Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000392 від 21.10.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого документа.

Так згідно з рапортом, наданим до матеріалів клопотання, 20.10.2022 у пункті пропуску «Старокозаче» Білгород-Дністровського району у громадянина ОСОБА_4 виявлено документи, з можливими ознаками підробки. Згідно з наданого пояснення особи, останній зазначив, що про факт підробки тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки ВЛК йому не було відомо до моменту проходження прикордонного контролю.

Згідно з протоколом огляду місця події від 20.10.2022 з приміщення службового кабінету пункту пропуску через державний кордон України «Старокозаче» було вилучено:

- тимчасове посвідчення війсковозобов`язаного № НОМЕР_1 від 18.06.2022, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідку військово-лікарської комісії №19/2943 від 18.06.2022, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені документи були вилучені у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до протоколу огляду місця події. Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 21.10.2022 на підставі положень ст.ст. 40-1, 98, 100, 110 КПК України визнано речовим доказом.

В клопотанні дізнавач просив на підставі положень ст.ст. 40-1, 98, 100, 167, 170, 237 КПК України накласти арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії № НОМЕР_1 від 18.06.2022, довідку військово-лікарської комісії №19/2943 від 18.06.2022, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Дослідивши надані матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого дізнавач просить суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно та документи. У клопотанні у якості обґрунтування необхідності накладення арешту лише зазначено, що вилучене у ОСОБА_4 майно є речовим доказом по матеріалам кримінального провадження.
В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом використання завідомо підробленого документа. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не встановлено з якою саме метою необхідно накласти арешт, не обґрунтовано вірогідність його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Постанова дізнавача про визнання майна речовим доказом містила лише опис установлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без обґрунтування, за якими з критеріїв ст.98 КПК України майно визнано речовим доказам, отже слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні дізнавачем зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що дізнавач не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, у кримінальному провадженні не призначено проведення експертиз з вказаним майном.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.
Враховуючи те, що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 21.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.

Повернути вилучені 20.10.2022 в ході проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72, приміщення ПП «Старокозаче» документи особі, у якої їх було вилучено, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1