ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1090/23 (1-кс/642/614/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/413/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 07 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000381, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, а саме до 04.05.2023 включно.

Визначено суму застави у розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 161 040 гривень., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області, протягом дії ухвали

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що доводи прокурора про доведення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно нього запобіжний захід у виглядi домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що ризики, які вказані в ухвалі не доведені доказами, а тому прокурором не було доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також захисник вказує, що більш м`які запобіжні заходи забезпечать належну поведінку ОСОБА_7 .

Посилається на практику ЄСПЛ з приводу обрання запобіжного заходу.

Наголошує, що ОСОБА_7 немає сенсу переховуватись від слідства і суду, оскільки він жалкує за скоєне, співпрацює зі слідством з самого початку.

Крім того, він має постійне місце проживання.

Сторони кримінального провадження були повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги захисника, вислухавши думку захисника, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України.

Так з матеріалів провадження вбачається, що в другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000381, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника.

В ході досудового розслідування, 06.03.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України старшого солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обгрунтованість підозри підтверджується доказами, а саме повідомленням військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення від 06.03.2023 №40/17/9/2-2393;

- протоколом огляду відеозапису від 06.03.2023, на якому зафіксовано відмову від виконання наказу ОСОБА_8 ;

- показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також показаннями інших свідків з приводу обстави кримінального правопорушення;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Колегія суддів не погоджується з урахуванням названих вище обставин та доказів обґрунтованості підозри із доводами сторони захисту щодо повної відсутності ризиків, взагалі.

Так санкція ч.2 ст. 402 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 10 років.

Таким чином злочин, який інкримінується підозрюваному є тяжким та має підвищену суспільну небезпеку, вчинений в період воєнного стану.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Також, як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний, громадянин України, перебуває на посаді: кулеметника 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, призваний на військову службу за мобілізацією 23.01.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий

В той же час враховуючи існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4, 5 ч.1ст.177КПК України, наявність яких не спростовано стороною захисту ,а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи ,що дії ОСОБА_7 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Даних які б вказували на неможливість підозрюваного за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО станом як на час розгляду клопотання так і під час апеляційного розгляду не надано.

Правильними є і висновки суду про наявності обґрунтованої підозри, оскільки у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Колегія суддів також погоджується з рішенням слідчого судді щодо можливості призначення застави, яка є достатньою для забезпечення виконання підозрюваних обов`язків, передбачених КПК України, з урахуванням встановлених ризиків.

Розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Вказаних вимог КПК України слідчий суддя дотримався, а тому підстави для зменшення розміру застави відсутні.

Посилання захисника на можливість застосування до підозрюваного будь якого більш м`якого запобіжного заходу є необгрунтованим, оскільки жодних нових обставин захисник в своїй апеляційній скарзі не наводить, а всі інші обставини були досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 406, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова від 07 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000381, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді