У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баштанка Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001129.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2022 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05.02.2023 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 не погоджуючись з рішенням суду, вказує на те, що він не має намірів переховуватись від суду та зобов`язується виконувати всі покладені на нього обов`язки.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001129, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ризики можливого переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується не зменшились та продовжують існувати. На даний час триває судовий розгляд, і, завершити його до закінчення строку дії запобіжного заходу, не є можливим.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставини його вчинення, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та того, що на даний час тривають бойові дії, а відповідні телеграм канали, для збору інформації про місця розташування Збройних Сил України, продовжують існувати, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 є дійсними, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом ст. ст. 24, 42 КПК України обвинувачений має право на оскарження процесуальних рішень суду, а також на перегляд ухвали суду, що стосується його прав, свобод чи інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою».

Згідно з практикою ЄСПЛ юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи.

За змістом положень ч. 5 ст. 422-1 КПК України, ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Згідно ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 від 15.12.2022 р. на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2022 р. ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.12.2023 р. відмовлено у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 від 15.12.2022 р., а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2022 р. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, залишено без змін. Вказане рішення Миколаївського апеляційного суду набрало законної сили.яч

Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_5 порушується питання про скасування ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2022 р., повторний розгляд його апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2022 р., по якій рішення вже прийнято є неможливим, оскільки ставить під сумнів гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції принцип остаточності судового рішення (res judicata).

За наведених обставин, апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2022 р. підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3