Номер провадження:1-кс/521/4055/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2022 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з начальником відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, на момент вчинення кримінальних правопорушень обіймав посаду професора кафедри інноваційних технологічних засобів судноводіння Херсонської державної морської академії (в подальшому ХДМА), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , документованого паспортом громадянина України номер НОМЕР_1 , виданого Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 09.03.1998 року, паспортами громадянина України для виїзду за кордон: номер НОМЕР_2 , виданого Корабельним відділом у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області 14.05.2018 та номер НОМЕР_3 , виданого УДМС України в Херсонській області 05.10.2021 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , раніше не судимого,

підозрюваного в кримінальному провадженні за № 0001868 від 21.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим відділом УСБУ в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001868 від 21.06.2022 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , будучи громадянином України, професором кафедри інноваційних технологій та технічних засобів судноводіння Херсонської Державної морської академії (далі ХМДА), будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, невизнання РФ поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані її території, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу Російської Федерації, достовірно знаючи, що згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 21.04.2022 № 346 - ХДМА тимчасово переміщена до м. Одеса, а представниками незаконно створеної країною-агресором окупаційної адміністрації, так званої «військово-цивільною адміністрацією Херсонської області» захоплено цілісний майновий комплекс ХДМА (ідентифікаційний код юридичної особи: 35219930), розміщеного за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 20, діючи умисно, з метою завдання шкоди Україні, реалізуючи рішення та дії держави-агресора, спрямовані на організацію освітнього процесу, впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти на захоплених РФ територіях Херсонської області, прийняв пропозицію так званої «військово-цивільною адміністрацією Херсонської області» та 15.06.2022 добровільно зайняв посаду ректора так званої Херсонської морської академії (мовою оригіналу-російською Херсонской морской Академии).
Так, 17.06.22 в приміщенні учбового корпусу № 1 ХДМА за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 20, окупаційною владаю проведено засідання, на якому оголошено про реорганізацію ХДМА та перехід її під юрисдикцію «Військово-цивільної адміністрації Херсонської області», (мовою оригіналу (російською) «Военно-гражданской администрации Херсонской области» та заступником голови зазначеної незаконно створеної адміністрації ОСОБА_8 представлено громадянина України ОСОБА_5 як ректора вказаного вищого навчального закладу.

Крім того, на ОСОБА_5 відповідно до наказу № 085-р від 15.06.2022 Військово-цивільної адміністрації Херсонської області», (мовою оригіналу (російською) «Военно-гражданской администрации Херсонской области» покладені наступні обов`язки:
-разом з Фондом майна Херсонської області до 15.07.2022 забезпечити проведення інвентаризації основних фондів та оборотних активів ХДМА та здійснити постановку майна на облік в установленому порядку;
-до 01.07.2022 надати Військово-цивільній адміністрації для погодження структуру та штатний розклад ХДМА.
Так, на виконання вимог вищезазначеного наказу та вказівок окупаційної влади, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди України, шляхом реалізації дій окупаційної адміністрації, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів даного закладу представникам країни-агресора, організував інвентаризацію матеріальних цінностей ХДМА, а також діяльність з підбору кадрів на посади професорсько-викладацького складу.
Таким чином, ОСОБА_5 з 17.06.2022, в порушення норм чинного законодавства України, Закону України «Про вищу освіту», статуту ХДМА, добровільно зайняв посаду та виконував повноваження ректора у «новому навчальному закладі військово-цивільної адміністрації Херсонської області - ХДМА», в тому числі обов`язки пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, що надало йому можливість поширювати інформаційно-пропагандистські наративи держави-агресора, спрямовані на формування схвального ставлення до окупаційної діяльності, сприйняття здійсненню збройної агресії проти України, підтримку рішень щодо зміни меж території держави України, на порушення правового режиму функціонування державних органів України на тимчасово окупованій частині Херсонської області, а також впроваджувати стандарти освіти держави-агресора у так званому «новому ХМА».
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 111-2 КК України - пособництво державі-агресору, тобто у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації дій та рішень окупаційної адміністрації.

Крім того, ОСОБА_5 здійснив колабораційну діяльність, вчинивши дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.
Згідно ст. 2 Закону України № 1556-VII «Про вищу освіту», передбачено що законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України "Про освіту", "Про наукову і науково-технічну діяльність", цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.
Водночас, ОСОБА_5 для реалізації протиправних дій щодо впровадження стандартів освіти Російської Федерації у створеній «військово-цивільною адміністрацією Херсонської області» так званій Херсонській морській Академії (мовою оригіналу-російською Херсонской морской Академии) за адресою: Херсонська область, м. Херсон, пр. Ушакова, 20, за сприяння невстановлених представників держави-агресора, на виконання вимог наказу окупаційної влади № 085-р від 15.06.22, з метою вчинення умисних дій цілеспрямованих на руйнування морської системи освіти, як фахової української, тобто державної освіти в цілому - організував у «новому навчальному закладі військово-цивільної адміністрації Херсонської області Херсонській морській Академії» діяльність з підбору кадрів на посади професорсько-викладацького складу.
Також, ОСОБА_5 впроваджено російську мову у роботу загальноосвітнього вищого навчального закладу, було оголошено та проводився прийом учнів до ХМА за адресою: Херсонська область, м. Херсон, пр. Ушакова, 20, на навчальний 2022-2023 рік за стандартами освіти держави-агресора з загальним застосуванням російської мови як офіційної, та забезпечено у вересні за стандартами освіти - держави агресора 2022 початок учбового процесу .

Зазначене вказує на вчинення ОСОБА_5 умисних дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіт.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється вчиненні дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 111-1 КК України.

15.10.22 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.
У зв`язку із фактичним перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити останньому письмове повідомлення про підозру від 15.10.2022 у день його складання, таке повідомлення, відповідно до вимог ст. 111, ч. 8 ст. 135, ст. 278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації у відповідному розділі газети «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На теперішній час ОСОБА_5 перебуває в Херсонській області, яка є тимчасово окупованою територією України, а також те, що останній неодноразово викликався до органу досудового розслідування, шляхом опублікування в засобах масової інформації, а саме у відповідному розділі газети «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора повісток про виклик «24», «26», «29» жовтня 2022 року, але жодного разу на виклики слідчого не з`явився, не повідомивши при цьому про причини неявки, тобто переховується від органів слідства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з неприбуттям підозрюваного ОСОБА_5 на неодноразові виклики до слідчого та прокурора, переховуванням останнього від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також у зв`язку з тим, що місце знаходження останнього не цей час невідоме, постановою слідчого 29.10.2022 ОСОБА_5 оголошено у розшук, проведення якого доручено працівникам оперативних підрозділів Служби безпеки України.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочинів повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Таким чином, на думку прокурора є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив умисний особливо тяжкий злочин, що згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє обрання підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення злочину, в якому підозрюється, а також іншим чином перешкоджати розслідуванню даного злочину.

Враховуючи викладене, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, слідчий вважає, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України і його належної поведінки, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши запобіжний захід відносно підозрюваної у виді тримання під вартою.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Розглянувши клопотання, та вивчивши матеріали які обґрунтовують доводи клопотання заслухавши думку учасників процесу, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 2 КПК України, визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 9 частини 2 статті 131 визначено зокрема, що заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст. 176 КПК України, визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України, визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Також згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених 6 та 7 статті 176 цього кодексу.

Також частинами 3, 4 ст. 183 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною 4 цієї статті… При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною 6 цієї статті.

Згідно із ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст. 194 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною 1 цієї статті.

Слідчий суддя зазначає, що подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 відповідає формальним вимогам статті 184 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, набуття особою статусу підозрюваного та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою певного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

В ч. 1 ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 15.10.2022 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме: пособництво державі-агресору, тобто у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації дій окупаційної адміністрації та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а саме: колабораційна діяльність, тобто у здійсненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , особисто вручено не було, оскільки останній перебуває на даний час на непідконтрольні території України у зв`язку з вторгненням РФ на територію України Збройних Сил РФ та національної гвардії Російської Федерації.

З огляду на викладене, 15.10.2022 у загальнодержавному засобі масової інформації газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генеральної прокуратури України,розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 111-1 КК України, а також повідомлено про необхідність прибуття 24.10.2022, 26.11.2022, 29.11.2022 останнього до найближчого територіально розташованого підрозділу Служби безпеки України, для участі у слідчих діях у кримінальному провадженні № 0001868 від 21.06.2022 за ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 111-1 КК України. Однак, підозрюваний жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Слідчий суддя вважає, що зазначені вище дії свідчать про те, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 15.10.2022 у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, чим дотримано норми ч. 1 ст. 278 та ч. 2 ст. 135 КПК України.

У зв`язку з неприбуттям підозрюваного ОСОБА_5 на неодноразові виклики до слідчого та прокурора, переховуванням останнього від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також у зв`язку з тим, що місце знаходження останнього не цей час невідоме, постановою слідчого 29.10.2022 ОСОБА_5 оголошено у розшук, проведення якого доручено працівникам оперативних підрозділів Служби безпеки України.

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні та обізнаний із наявністю такого, оскільки органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення йому повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

У клопотанні стверджується, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

-рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 20.06.2022, відповідно якому встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 вчинює протиправні дії спрямовані на колабораційну діяльність, з метою впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти;

-рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 22.06.2022, згідно якого встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 вчинює умисні дії спрямовані на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди Україні, шляхом реалізації дій окупаційної адміністрації, тобто пособництво державі-агресору;

-відповіддю № 1/34-444 від 04.07.22 на доручення слідчого, згідно якого встановлено факт призначення окупаційною владою ОСОБА_5 ректором ХДМА, а також відповідно до наказу № 085-р від 15.06.2022 Військово-цивільної адміністрації Херсонської області» покладення на нього наступних обов`язків: разом з Фондом майна Херсонської області до 15.07.2022 забезпечити проведення інвентаризації основних фондів та оборотних активів ХДМА та здійснити постановку майна на облік в установленому порядку; до 01.07.2022 надати Військово-цивільній адміністрації для погодження структуру та штатний розклад ХДМА;
-протоколами оглядів від 24.08.2022, 13.10.22 та 14.10.22 в яких зафіксовані публікації у вигляді відеоматеріалу в мережі Інтернет, де громадянин України ОСОБА_5 , 17.06.22 у м. Херсоні, надав інтерв`ю невстановленій особі, у ході якої підтримав рішення та дії держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора на території України та Херсонської області щодо реорганізації ХДМА та зазначив про звільнення працівників ХДМА, повідомивши при цьому про набір кадрів на посади зазначеного вищого навчального закладу із зарплатою в рублях;
-протоколами допитів свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які надали покази щодо підтвердження фактів вчинення громадянином України ОСОБА_5 колабораційної діяльності та допомоги державі-агресору.

КПК не визначає змісту поняття "обгрунтована підозра", а тому відповідно до частини 5 статті 9 КПК, належить керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), за якою "існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин… (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.90, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування" (пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28.10.94).

Слідчий суддя зазначає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

З огляду на наведене вище, слідчий суддя вважає, що наданих матеріалів цілком достатньо для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 111-1 КК України, в межах судового контролю, який здійснюється при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної.

Підставою застосування запобіжного заходу, окрім іншого, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно підозрюваного, слідчий суддя приймає до уваги те що він підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 111-1 КК України, які є особливо тяжким та нетяжким злочином відповідно, разом з цим суд враховує підвищений ступінь суспільної небезпеки злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , а саме, злочини проти основ національної безпеки України є найбільш суспільно небезпечними посяганнями.
Їх родовим об`єктом виступають суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, конституційний лад, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, обороноздатність, тобто основи національної безпеки України. Таким чином, родовим об`єктом цих злочинів є суспільні відносини, що забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної і правової держави (ст. 1 Конституції України).
У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.80 "Про взяття під варту до суду" зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Також слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, так як ОСОБА_5 будучи освідомленим про передбачене кримінальне покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, та про передбачене кримінальне покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, у вигляді виправних робіт на строк до двох років або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальні правопорушення у скоєнні яких останній обґрунтовано підозрюється, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків у певному кримінальному провадженні обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на підозрюваних та свідків існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Таким чином, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 на окупованій території обіймає посаду пов`язану із організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарських функцій, а завучі, вчителі та інша категорія осіб, яка має відношення до сфери освіти, які залишились на вказаній території фактично стали його підлеглими. Таким чином, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, а також примусити переходити на бік ворога, враховуючи вказане суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що знаходячись на свободі ОСОБА_5 може впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до надання неправдивих або зміні свідчень, як на даному етапі, так і у подальшому, та може іншим шляхом перешкоджати кримінальному провадженню, чим може негативно вплинути повному, об`єктивному, всебічному та неупередженому досудовому розслідуванню.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, що дає підстави вважати що підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, скільки, після того коли особа набуває процесуального статусу підозрюваного, враховуючи тяжкість покарання, у разі визнання його винною у скоєнні вказаного злочину він різними способами починає ухилятися від органів досудового розслідування, не з`являтися на першу вимогу слідчого без поважних причин, тим самим затягуючи строки досудового розслідування, що суперечать завданням кримінального провадження, а саме забезпечення швидкого, повного та не упередженого розслідування.

Частиною 6 ст. 193 КПК України, передбачена можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статті 177 КПК, зокрема буде доведено про наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.
Згідно положень ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, ратифікована Україною 24.08.1991 визначено наступне: територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.
Відповідно до положень п. 7 ст. 1 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована рф територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.
Відповідно до додатку до наказу міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 №75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 14 липня 2022 року» (в редакції від 19.07.2022) зазначено, що Херсонська міська територіальна громада, розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 здійснював свою діяльність на території м. Херсона, який входить до складу Херсонської міської територіальної громади Херсонської області, та в якому збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф та яка була визнана тимчасово окупованою територією.
Слідчий суддя вважає, що наведені вище обставини у сукупності обґрунтовано доводять, що підозрюваний ОСОБА_5 може перебувати на тимчасово окупованій території України, де переховується від органів слідства і суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що є окремою підставою для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливості обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного.

Аналіз норм частини 6 статті 193 КПК свідчить, що у разі наявності достатніх підстав вважати, щопідозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу вирішуватиметься остаточно вже після його затримання та доставки до суду, тому строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим частиною 1 статті 197 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя бере до уваги, що стороною захисту не доведено, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цей час припинили існування або зменшились.

Даних про такий стан здоров`я особи, що б унеможливлювало застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді не надано.

Також слідчим суддею взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан підозрюваного, які не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно підозрюваною.

Зазначені в ухвалі обставини свідчать про недостатність будь-яких інших запобіжних засобів для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виправдовують застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, також слідчим суддею враховано, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, репутацію підозрюваного.
Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_5 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Крім того, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне розмір застави не назначати, в зв`язку з тим що в даному випадку ОСОБА_5 , підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 111-1 КК України, та є обґрунтовані підстави вважати, що підозрювваний виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Розмір застави не назначати.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляється ухвала.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1