УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7, при секретарі ОСОБА_8, за участю прокурора ОСОБА_9, слідчого ОСОБА_10, захисника-адвоката ОСОБА_11, підозрюваного ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_12, погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_13 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не зареєстрованого на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюванного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000700 від 15.09.2022,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тридцять днів.

В обгрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000700 від 15.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286-1 та ч. 1 ст. 135 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.09.2022 приблизно о 19 годині 36 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1,5 проміле), керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці М. Малиновського зі сторони Оболонської площі у напрямку проспекту Г. Сталінграда у місті Києві, в другій (середній) смузі при наявності трьох смуг для руху в попутному та трьох смуг для руху в зустрічному напрямках руху. Рухаючись у вказаному напрямку, він наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.2., розташованого навпроти будинку № 19-А по вул. М. Малиновського у м. Києві.

У цей час по вказаному нерегульованому пішохідному переході, зліва направо по ходу руху автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 рухалась пішохід ОСОБА_2 .

Під час руху ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 1.5, підпункт «б» п. 2.3, підпункт «а» п. 2.9 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та перелому кісток тазу справа, які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Порушення вимог п. 1.5, підпункт «б» п. 2.3, підпункт «а» п. 2.9 та 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Таким чином, ОСОБА_1 підозрюється в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

15.09.2022 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

16.09.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

17.09.2022 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_14 відносно підозрюваного ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.11.2022 включно.

22.09.2022 слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000714, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

27.09.2022 прокурором матеріали досудових розслідувань № 0000700 від 15.09.2022 та № 0000714 вiд 22.09.2022 об`єднані в одне провадження № 0000700 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

04.11.2022 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 16.12.2022.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, підтверджується протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього, протоколами допиту свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , протоколом перегляду відеозапису виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Строк тримання під вартою у кримінальному провадженні закінчується 14.11.2022.

Підставою продовження строку дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

При розгляді клопотання необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинене кримінальне правопорушення, тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, соціальні зв`язки підозрюваного, майновий стан та інше.

Крім цього, в ході досудового розслідування не встановлено обставин, які б виправдовували ОСОБА_1 і вказували на зменшення вищевказаних ризиків та надавали підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Метою застосування даного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_1 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання можливим спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується наступним:

(п. 1) Ризиком того, що ОСОБА_1 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що останній, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинене ним кримінальне правопорушення з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі може навмисно переховуватись від органів досудового слідства та суду.

(п.п. 3, 4) Підозрюваний ОСОБА_1 може впливати на потерпілу сторону у кримінальному провадженні, свідків, з метою схиляння їх до дачі вигідних йому показів на стадії досудового розслідування, а також може перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим чином.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобіганням наявним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити за підставами викладеними в ньому. Додатково зазначив про наявність ризиків.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання з наступних підстав. На момент подання клопотання ОСОБА_1 інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286-1 ч.1 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, що відноситься до нетяжкого злочину. Таким чином, на момент розгляду судом клопотання, відсутні будь-які дані, що можуть свідчити про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за тяжкий чи особливо тяжкий злочин. З урахуванням вищевикладеного не зрозумілим є питання співмірності тяжкості вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення та тяжкості обраного запобіжного заходу відносно підозрюваного, строк дії якого, у свою чергу, просить продовжити сторона обвинувачення. З приводу ризику переховуватися від органів досудового розслідування на противагу стороні обвинуваченого зазначає наступне. Відповідно до вимог про судимість, ОСОБА_1 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та до адміністративної. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. ОСОБА_1 проживає разом із матір`ю пенсійного віку, яка повністю перебуває на його утриманні. За місцем проживання характеризується виключно позитивно, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає. Відповідно до договору про добровільне відшкодування завданої шкоди, укладеним між підозрюваним та потерпілою, ОСОБА_1 частково відшкодовано потерпілій заподіяну матеріальну шкоду та взято на себе обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди. Що стосується ризику можливості впливу підозрюваним на потерпілих та свідків, стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження даного ризику. Просить відмовити у задоволенні клопотання, та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

З огляду на приписи ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Загальні підстави і порядок застосування запобіжного заходу визначені у ст.194 КПК України, конструкція якої передбачає три рівня дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

15.09.2022 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

16.09.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 286-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000700 від 15.09.2022.

17.09.2022 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_14 відносно підозрюваного ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.11.2022 включно.

22.09.2022 слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000714, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

27.09.2022 прокурором матеріали досудових розслідувань № 0000700 від 15.09.2022 та № 0000714 вiд 22.09.2022 об`єднані в одне провадження № 0000700 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

04.11.2022 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 16.12.2022.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.ст.8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами та факт вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру (яке відповідає формальним вимогам статті 277 КПК та здійснене згідно із статтями 111, 278 КПК), дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та вважати обґрунтованою його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України.

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою продовження строку дії застосованого запобіжного заходу, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Підставою продовження строку запобіжного заходу також є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності вчинення підозрюваним певних дій.

В клопотанні слідчий зазначає про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинене ним кримінальне правопорушення з метою уникнення відповідальності

- впливати на потерпілу сторону у кримінальному провадженні, свідків, з метою схиляння їх до дачі вигідних йому показів на стадії досудового розслідування.

Ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26 червня 1991 року по справі «Лтальє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилались на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується… Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою».

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, раніше не судимий, має на утримання матір пенсійного віку, позитивно характеризується за місцем проживання, вину у вчиненні злочину за ч.1 ст. 286-1 КК України визнає.

Крім того, з наданого у судовому засіданні копії договору про добровільне відшкодування завданої моральної шкоди, вбачається, що ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання періодично щомісяця відшкодувати потерпілій частково завдану матеріальну та моральну шкоду у на загальну суму 175000 грн. Також з наданого договору та розписку до договору вбачається, що підозрюваним частину коштів у розмірі 50000 вже сплачено потерпілій, що свідчить про визнання ним вини у вчиненому злочині та наміру добровільно відшкодувати завдану злочином шкоду. Враховуючи викладене, перебування підозрюваного на свободі сприятиме подальшому відшкодуванню шкоди, завданої здоров`ю потерпілої, що у свою чергу більше відповідатиме інтересам потерпілої, ніж перебування підозрюваного під вартою.

На переконання слідчого судді, загальної інформації про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення недостатньо для того, аби зробити висновок про те, що така особа буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також впливати на потерпілу сторону та свідків будь-якими достатніми та належними документами, долученими до клопотання не підтверджено, а зазначені підстави є висловленням припущень, які не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду або впливати на потерпілу та свідків, а тому вважати, що у слідчого судді відсутні обгрунтовані вищезазначені ризики. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, слідчий суддя враховавши у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, враховуючи докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, приходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за місцем проживання у період часу з 22:00 години до 06:00 години наступного дня.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 193, 194, 196, 195, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_10, погодженого з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_13 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_1 під домашнім арештом визначити в межах терміну досудового розслідування, тобто до 15.12.2022 року.

Звільнити ОСОБА_1 з під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на органи Національної поліції за місцем його проживання

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 08:30 год. 14.11.2022

Слідчий суддя ОСОБА_7