УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши відкритому у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитровичі Мостиського району Львівської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, військовослужбовця Збройних Сил України за призовом під час мобілізації - водія господарчого відділення 1 взводу матеріального забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000186,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2022 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, посилаючись на те, що існуютьпередбачені п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризикивчинення іншого кримінального правопорушення та може продовжити ухилятися від військової служби .

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які наполягають на задоволенні клопотання, підозрюваного та його захисника, які заперечують щодо його задоволення, та просять обрати більш м`яку міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Першим слідчим відділом (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000186 від 22.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

21 листопада 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме про те, що: « ОСОБА_6 , будучи особою, обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин під час проходження військової служби.

Так, 25.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконання Указу Верховного Головнокомандувача Збройних сил України №2 від 22.02.2022, призвано для проходження військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ) та направлено для проходження служби до військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №53 від 28.02.2022 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника оператора, ВОС 121282А.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №132 від 30.06.2022 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія господарчого відділення 1 взводу матеріального забезпечення групи матеріального забезпечення, ВОС 790037А, де останній проходить службу на даний час.

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту відправлення з ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 солдат ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Положення статей 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Крім того, статті 131, 216 Статуту передбачають, що військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року, який затверджений Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, який затверджений Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX продовжено строк дії воєнного стану 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17 травня 2022 року, який затверджений Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 573/2022 від 12 серпня 2022 року, який затверджений Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, відтак в Україні з 24 лютого 2022 року діє воєнний стан по теперішній час.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_6 у відповідності до зазначеного законодавства України зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.
Натомість, солдат ОСОБА_6 діючи всупереч інтересам військової служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.
Так, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_6 , який проходив військову службу на посаді водія господарчого відділення 1 взводу матеріального забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , близько 08 год. 00 хв. 08 липня 2022 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та вибув до місця свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до 21.11.2022, тим самим, припинивши виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

21.11.2022 солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи самостійно з`явився до місця несення служби, чим останній припинив вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.»

Дана підозра є обґрунтованою, адже на її підтвердження представлено: витяг наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 147 від 19.07.2022 року про закінчення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_6 , акт службового розслідування від 20.07.2022 року, доповідь про факт самовільного залишення військової частини військовослужбовцем призваним на військову службу за призовом під час загальної мобілізації солдатом ОСОБА_6 , протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 16.08.2022 року, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 16.08.2022 рокута інші матеріали кримінального провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинитиіншекримінальнеправопорушеннячипродовжитикримінальнеправопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Санкція ст. 407 ч. 5 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тобто даний злочин є тяжким злочином.

Сам ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнає частково .
За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: вчинення іншого кримінального правопорушення та може продовжити ухилятися від військової служби.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, особу підозрюваного, вік, майновий та сімейний стан, та дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення та може продовжити ухилятися від військової служби, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на положення ч.7 ст.176 КПК України та введення воєнного стану в Україні, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати до військовослужбовця, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, інший запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, навіть у випадку, якщо слідчий суддя дійде висновку, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Строк тримання під вартою ОСОБА_10 слід встановити в межах строку досудового розслідування, а саме по 20.01.2023 року.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-5,260,261,402-405,407,408,429,437-442 Кримінального кодексу України.
Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.
Слідчий суддя враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його майновий та сімейний стан, інші дані про його особу та ризики,передбачені ст.177КПК України, які слідчий суддя вважає обґрунтованими та доведеними, вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52 000 грн. 00 коп., що відповідає мінімальній межі застави, встановленій п.2 ч.5 ст.182 КПК України . Окрім того, у разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 182,183, 196, 197 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково .

Застосувати відносно підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк по 20 січня 2023 року включно.

Визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 000 грн. в разі внесення якої, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну ( в разі їх наявності).

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в доход держави.

Підозрюваного ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду.

Ухвала діє по 20 січня 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя