Справа № 346/5998/21
Провадження № 11-кп/4808/65/23
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 27 жовтня 2022 року щодо обвинувачених:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, депутатом не являється,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді трьох місяців арешту.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох місяців арешту.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солідарно, на користь ОСОБА_9 5000 гривень моральної шкоди та 17232 гривні матеріальної шкоди.

Вирішено питання речових доказів.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, 10 лютого 2021 року близько 02:00 год. ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_7 на автомобілі «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (зареєстрований в республіці Болгарія), під керуванням ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки чужого майна приїхали на АДРЕСА_4 та зупинились неподалік будинку АДРЕСА_3 .

В подальшому 10 лютого 2021 близько 02:00 год. ОСОБА_8 за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, підійшли зі сторони АДРЕСА_4 до автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat В7» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 та знаходився за вказаною адресою, із якого шляхом вільного доступу, таємно викрали чотири автомобільні колеса із шинами марки «Bridgestone Blizzak LM005 205/55 R16 91Н» та легко-сплавними дисками «R16» бувшими у використанні загальною вартістю 17 232 гривні та які належали ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 викрадені автомобільні колеса помістили до автомобіля «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 та покинули місце вчинення кримінального правопорушення.

Викраденим майном ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 , розпорядились на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 17 232 гривні.

З вироком суду не погодився обвинувачений ОСОБА_7 та подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Звертає увагу на те, що суд прийшов до помилкового висновку про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, оскільки за два роки не вчинив жодного правопорушення. Повідомляє, що в суді першої інстанції повністю визнав свою вину та щиросердечно розкаявся. Акцентує увагу на тому, що судом не враховано, що він є інвалідом 3 групи, в нього на утриманні знаходяться члени його сім`ї (бабуся та її співмешканець) з якими він проживає в одному будинку і пов`язаний спільним побутом.

Враховуючи наведене, просить вирок Коломийського міськрайонного суду щодо нього змінити в частині призначеного покарання, застосувавши ст. 75 КК України.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти апеляційної скарги та просив оскаржуваний вирок залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення не подавав, в апеляційній скарзі просив розгляд даного кримінального провадження проводити у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій учасниками кримінального провадження не оскаржені, а тому не підлягають перевірці апеляційним судом.

Що стосується доводів про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 занадто суворого покарання, вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як було встановлено в апеляційному суді при призначення покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції було враховано: його молодий вік та те що він раніше не судимий, наявність пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття. Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Враховуючи всі ці обставини суд першої інстанції призначив найменше покарання передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України - у виді арешту на строк три місяці. З правильністю призначення такого покарання погоджується і апеляційний суд, оскільки інше, більш м`яке покарання, не буде дієвим для досягнення мети зазначеної у ст.50 КК України.

З урахуванням вартості викраденого майна та інших обставин вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування призначеного покарання, а тому застосування ст.75 КК України суперечило б загальним засадам призначення покарання.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 27 жовтня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4