ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1003/23 Справа № 203/1335/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000042 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного за ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 04 квітня 2023 року продовжено застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 червня 2023 року з визначенням застави в сумі 1 476 200 грн.

Своє рішення слідчий суддя мотивував доведеністю обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 та наявністю ризиків, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, тому запобіганню вказаних ризиків можливо лише продовженням застосування виключного запобіжного заходу. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя не встановив. Також слідчий суддя залишив раніше визначений розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою. Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення незаконне, так як не доведено наявність ризиків, і які з певним проміжком часу зменшуються. Захисник вказує, що ОСОБА_7 не переховувався від органу досудового розслідування або суду, не впливав на учасників кримінального провадження. Більш того ОСОБА_7 в момент застосування до нього застави виконував покладені на нього обов`язки. Крім цього визначений розмір застави є надмірним і не відповідає сумі неправомірній вигоді, яка інкримінується ОСОБА_7 . За вказаних обставин захисник вважає необґрунтоване продовження стосовно ОСОБА_7 виключного запобіжного заходу.

В апеляційному суді ОСОБА_7 та захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає правильними.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до положення ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, апеляційним судом було встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

Так, клопотанням слідчого підтверджується, що ВП №3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000042 від 24 травня 2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. (Т.1 а.с.1-4)

10 жовтня 2022 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а на наступний день повідомлено про підозру за ч.3 ст. 368 КК України.(Т.2 а.с. 46-51, 52-53)

Слідчий суддя розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст. 368 КК України, перевірив обґрунтованість підозри, яка в апеляційній скарзі не оскаржується, тому на підставі ч.1 ст. 404 КПК України не перевіряється.

Крім цього, слідчий суддя в обґрунтування продовження строку запобіжного заходу враховував, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на інших підозрюваних у кримінальному провадженні. Наявність таких ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, останній обізнаний про обставини кримінального провадження, даних про підозрюваних, а також враховуючи той факт, що пояснення останніх(в разі їх надання) беруться, як доказ до уваги лише після їх показів під час судового розгляду кримінального провадження по суті. Тому слідчий суддя правильно вважав, що підстави для зміни підозрюваному запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, відсутні, у зв`язку з чим заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність продовження застосованого в ході досудового слідства виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до тяжкого злочину.

Продовжуючи застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Наряду з вказаним, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте, при вирішенні питання щодо продовження в ході досудового розгляду підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо скасування підозрюваному продовженого судом першої інстанції вказаного запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, так як при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому слідчий суддя врахував тяжкість покарання та продовження існування ризиків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного вказують на обґрунтованість продовження судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Матеріали кримінального провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

Характеризуючі дані стосовно особи ОСОБА_7 мають місце, але в даному кримінальному провадженні за наявності обґрунтованої підозри та продовження існування ризиків, на переконання апеляційного суду не дають підстав для визначення ще меншого розміру застави ніж того, який визначив слідчий суддя під час дії продовження строку запобіжного заходу.

Крім того, у рамках розслідування даного кримінального провадження ще не виконані всі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на обґрунтування вини підозрюваного, та в клопотанні слідчого зазначено, що для встановлення всіх фактичних даних, які встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню необхідний час. При цьому, під час апеляційного перегляду прокурор зазначив про виявлення нових фактів вчинення злочинів, про проведення слідчих дій, призначення експертиз, що потребує значного проміжку часу.

У зв`язку з чим, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 є обґрунтованими, тому продовження строку тримання під вартою підозрюваному відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2023 року продовжено строк досудового розслідування до 07 серпня 2023 року, і слідчий суддя продовжив ОСОБА_7 строк тримання під вартою в межах зазначеного строку.

Стосовно розміру застави, то вона визначена слідчим суддею відповідно до вимог ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України. Апеляційний суд вважає, що розмір застави визначений з врахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його суспільною небезпекою, що виражається у ймовірному одержанні такою службовою особою неправомірної вигоди з використанням свого службового становища не в інтересах комунального підприємства, а в інтересах окремих приватних осіб, що підриває основні засади управління комунальним майном, сімейного стану підозрюваного та відомостей про доступні йому фінансово-матеріальні активи, його соціальний і службовий статус.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч. 3 ст. 368 КК України -залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4