Справа № 572/3170/22
У Х В А Л А
27 грудня 2022 року Сарненський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
у кримінальному провадженні про обвинувачення ч.3 ст.286-1 КК України,
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, термін дії якого закінчується 03 січня 2023 року.
В обґрунтування клопотання про продовження терміну дії обраного запобіжного заходу сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Прокурором зазначено, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, що може спонукати обвинуваченого переховуватись від суду, крім цього, прокурор, як і попередньо посилається на наявність ризику можливого протиправного тиску обвинуваченим на потерпілого та свідків, які проживають із ним в одному населеному пункті.
Вказані вище ризики були підставою для обрання відносно собвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовжують існувати на даний час.
В судовому засіданні прокурор підтримав власне клопотання, пояснив, що на даний час залишаються актуальними ризики, що були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, через що просить клопотання задоволити.
Обвинувачений в судовому засідання не висловив заперечень щодо клопотання.
Захисник в судовому засіданні просив застосувати відносно його підзахисного інший, більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт, який, на думку сторони захисту, повною мірою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків учасника кримінального провадження. В обґрунтування своєї позиції захисник вказує, що обвинувачений працевлаштований, проживає у сім`ї, яка складається з дружини та двох неповнолітніх дітей, тобто, має сталі соціальні зв`язки, після вчинення діяння, що йому інкримінують, не переховувався від органів досудового розслідування, через що вважає ризики, вказані прокурором, необґрунтованими.
Відповідно до положень ч. 4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються : під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Під час підготовчого провадження 04 листопада 2022 року судом відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого визначено до 03 січня 2023 року.
При вирішенні питання можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом було встановлено наявність ризиків, на які посилався прокурор.
Метою застосування запобіжного заходу є, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.
Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов"язковою до застосування на території України, кожен має право на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, який відноситься до категорії тяжких, так як санкція вказаної норми передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому судом при обранні запобіжного заходу враховувалась тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому, та термін покарання, який може бути призначено останньому за наявності доведення його вини, що може бути підставою для наявності у обвинуваченого наміру переховуватись від суду.
Суд під час вирішення питання обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, вважав, що прокурором підтверджено наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, вказаного вище, який, на думку суду, продовжує існувати на даний час.
Одночасно, суд вважає, що припинив існувати ризик можливого незаконного впливу обвинуваченим на потерпілого та свідка, які допитані судом в ході судового провадження.
Таким чином, на даний момент частково залишаються актуальними ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 .
Суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії обраного запобіжного заходу відповідає наведеним вище вимогам кримінального процесуального закону, оскільки судом, як і попередньо, не встановлено обставин, за яких припинила існувати частина ризиків, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Таким чином, враховуючи наведені обставини - клопотання прокурора підлягає до задоволення.
Згідно із положеннями ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Однак, ч.4 ст.183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи наведене, судом, як і попередньо, не визначається розмір застави.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.176,177,178,183,193,194,196,197 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Місцем попереднього увязнення є Рівненський слідчий ізолятор.
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів з дня продовження терміну його дії, тобто до 25 лютого 2023 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя