Справа №: 398/505/21
провадження №: 1-кп/398/80/22
УХВАЛА

Іменем України

"26" грудня 2022 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у засіданні кримінальне провадження №0000653 від 05.11.2020 стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Веселе Олександрійського району кіровоградської області, українець, громадянин України, одружений, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт, згідно з яким ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вчинив злочини передбачені ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинуваченого подав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, дане клопотання та просив задоволити.

Прокурор не заперечував щодо задоволення даного клопотання.

Потерпілий та його представник заперечили проти задоволення клопотання.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності та закриття кримінального провадження, в тому числі і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності не має реабілітуючого характеру.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 125 КК України.

Злочин, який інкриміновано ОСОБА_5 є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 1 ст. 125 КК України відноситься до категорії кримінального проступку.

Як вбачається з обвинувального акту, останній злочин вчинено 04 листопада 2020 року та з цієї дати розпочався перебіг строків давності та строк сплив 04 листопада 2022 року.

відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

П. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності.

Враховуючи наведене, зокрема те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, з моменту вчинення якого станом на день ухвалення судового рішення минуло більше двох років, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 погоджується на звільнення від кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття щодо нього кримінального провадження.

Позов суд залишає без розгляду та роз`яснює потерпілому, що на підставі ст. 268 ЦК України позивач може повторно звернутися до суду з вимогами про відшкодування завданої його здоров`ю шкоди.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 285 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000653 від 05.11.2020 року стосовно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ч.4 ст. 286 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Позов ОСОБА_4 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: ОСОБА_6