Провадження № 1кп/201/941/2022
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000759 від 10.12.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта вища, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2020 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупності злочинів, шляхом поглинання покарання більш суворим покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2019 року у виді 3 років 1 місяць позбавлення волі; на підставі ч.4 ст.ст. 70, 72 КК України зараховано в строк призначення цим вироком суду покарання, строк відбутого покарання по вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2019 року; 08.09.2021 року ОСОБА_2 покарання відбув,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, а саме паспорту громадянина України, який видається установою, яка має право видавати такі документи, відповідно наказу МВС України № 320 від 13.04.2012 «Про затвердження порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», який надає права, а саме Державною міграційною службою України, з метою використання його в подальшому, отримав у невстановлений під час досудового розслідування час та місці, у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені у окреме кримінальне провадження підроблений документ - паспорт громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_3 27.07.1989 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 09.02.2016 Дзержинським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, порушуючи «Положення про порядок видачі паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон», діючи умисно, з метою використання завідомо підробленого офіційного документу, який видається державною установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, достовірно знаючи та розуміючи, що паспорт громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_3 27.07.1989 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 09.02.2016 Дзержинським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, є завідомо підробленим офіційним документом, а саме первинна фотокартка на першій сторінці переклеєна на його власну фотокартку, з метою ухилення від адміністративної, кримінальної та іншої відповідальності, ОСОБА_2 , почав тримати вказаний паспорт при собі.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-22/39292-ДД від 14.12.2022 бланк паспорту громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_3 27.07.1989 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 09.02.2016 Дзержинським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту встановленого зразку аналогічним бланкам паспорта громадянина України, що перебувають в офіційному обігу на території України. До первинного змісту реквізитів паспорта громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_3 27.07.1989 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 09.02.2016 Дзержинським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, внесені зміни шляхом заміни фотокартки на його першій сторінці: первинна фотокартка видалена, після чого на її місце вклеєна інша.

09.12.2022 приблизно о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , розпиваючи алкогольні напої, за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, біля буд. 40Ж, був зупинений працівниками УПП в м. Дніпро, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В ході перевірки документів, на вимогу вказаних працівників УПП в м. Дніпро, з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.178 КУпАП Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді, ОСОБА_2 маючи умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, з метою уникнення від адміністративної відповідальності, надав вказаним працівникам УПП в м. Дніпро завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_3 27.07.1989 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 09.02.2016 Дзержинським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, який він отримав у невстановлений під час досудового розслідування час та місці, у невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені у окреме кримінальне провадження, тим самим умисно, протиправно використавши завідомо підроблений вищевказаний паспорт громадянина України.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у наданні службовій особі яка виконує свої професійні обов`язки, а саме працівнику поліції, завідомо підробленого документу - паспорту громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 заповненого на ім`я ОСОБА_3 27.07.1989 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 09.02.2016 Дзержинським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Умисні дії ОСОБА_2 , які виразились в використанні завідомо підробленого документу, кваліфіковані за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додано:

- письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 від 20.12.2022 року щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. Вказана заява підписана у присутності захисника ОСОБА_7 .

За результатами дослідження змісту заяви, обвинувального акту та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме як використання завідомо підробленого документу.

Вивчивши особу обвинуваченого судом встановлено, що він не одружений, з вищою освітою, не працює, зареєстрований і має постійне місце проживання, раніше судимий.

Кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину (проступку), і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів (проступків) як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (проступків).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі на певний строк та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання, даним про особу обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100, 124 КПК України.

Судові витрати в розмірі 1510,24 грн за проведення експертизи, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 369, 371-374, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_2 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1510,24 гривень.

Речові докази:

- бланк паспорта громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 09.02.2016 року Дзержинським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, який зберігається у матеріалах кримінального провадження за № 0000759 (а.п. 33), залишити у матеріалах кримінального провадження;

- DVD-R диск, який зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000759 (а.п. 63), залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1