Справа № 1-161/2007
Провадження № 1-в/761/5/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_2, за участю секретаря ОСОБА_3, прокурора ОСОБА_4, захисника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві в режимі відеоконфереції клопотання адвоката ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_1 про зняття судимості за вироком Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2010,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 з клопотанням про дострокове зняття судимості щодо останнього за вироком Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2010.

Вказане клопотання мотивував тим, що ОСОБА_1 будучи засудженим вироком Апеляційного суду м. Києва 10.12.2010 за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

10.04.2013 ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області, на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_1 замінено більш м`яким, у вигляді 2 років виправних робіт з відрахуванням 15% заробітної плати в дохід держави. Надалі ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2014 ОСОБА_1 звільнено умовно-достроково від відбування основної міри покарання, визначеного ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 10.04.2013 року.

Призначене покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_1 відбував у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», звідки був звільнений 15.05.2013 року.

Після звільнення ОСОБА_1 усвідомив свою провину у вчиненому злочині, повернувся додому і почав займатися підприємницькою діяльністю. За місцем проживання останній зарекомендував себе з позитивної сторони, має наявні стійкі правомірні вчинки у побуті, відносинах к партнерами по підприємницькій діяльності, спілкуванні з оточуючим середовищем, у додержанні норм моралі, що свідчить про його виправлення.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав доводи свого клопотання, просив достроково зняти судимість з ОСОБА_1 .

Засуджений в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки, суд не повідомив.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки вітсутні дані, що засуджений своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

У статті 89 КК встановлено диференційовані строки погашення судимості залежно від виду і строку покарання, яке відбуте винним, а також від категорії злочинів, до якої відноситься злочин, вчинений особою.

Передбачено погашення судимості перебігом певного строку з дня відбуття особою основного і додаткового покарання. Тривалість цих строків залежить від виду покарання або від категорії злочинів у їх класифікації за тяжкістю.

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Як вбачається з клопотання та долучених до нього матеріалів, ОСОБА_1 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 03.03.2007 року за ч. 3 ст. 286, ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Вказаний вирок був скасований із ухваленням нового вироку Апеляційним судом м. Києва від 10.12.2010 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 10.04.2013 на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_1 замінено більш м`яким, у вигляді 2 років виправних робіт з відрахуванням 15% заробітної плати в дохід держави.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.07.2014 ОСОБА_1 звільнено умовно-достроково від відбування основної міри покарання, визначеного ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 10.04.2013 року.

Так, пунктом 8 ч. 1 ст. 89 КК України передбачено, що такими, які не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінальногоправопорушення.

В свою чергу частиною 3 ст. 90 КК України встановлено, що якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Отже, строки погашення судимості мають обчислюватися для ОСОБА_1 , який засуджений за вчинення тяжкого злочину, такий строк становить шість років.

Законом України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 91 КК України, передбачено, що якщо особа після відбуття покарання у виді позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Водночас частиною 3 цієї статті встановлено, що зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу.

Таке зняття судимості допускається лише після закінчення не менш половини строку погашення судимості, зазначеної у ст. 89 КК України. Таким чином, крім формальних вимог - відбування покарання та спливу не менше половини строку погашення судимості, закон вимагає, щоб засуджений довів своє виправлення зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці.

Згідно з п. 8 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання /основного та додаткового/ не вчинять нового злочину.

Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 КК України.

Разом з тим, суд, ретельно вивчивши матеріали справи, не знаходить підстав для зняття судимості з ОСОБА_1 за вироком Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2010, оскільки як обставини, так і докази доведення ОСОБА_1 свого виправлення саме зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці в матеріалах справи відсутні.

Зайняття останнім підприємницькою діяльністю не доводить його сумлінне ставлення до праці. Також, засуджений жодного разу в судове засідання не з`явився та не навів жодних обставин своєї зразкової поведінки.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 про зняття судимості за вироком Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2010.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89-91 КК України, ст.ст. 537-539 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотанняадвоката ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_1 про зняття судимості за вироком Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2010.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 01.12.2022 о 15 год. 10 хв.

Суддя: