Справа № 302/56/23
Провадження № 1-кс/302/20/23
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2023 р.смт.Міжгір`я
Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: старшого слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Хустського РУПГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Закарпатського спеціалізованої прокуратури у військовій обороні та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 , про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
11 січня 2023 року до слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Хустського РУПГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Закарпатського спеціалізованої прокуратури у військовій обороні та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 , про арешт майна, та в якому слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку 10.01.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.11.2022 року біля 13.30 годин на поліцейському блокпосту «Торунь» в с.Торунь Хустського району Закарпатської області, працівниками поліції, під час перевірки документів військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , водія господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , було встановлено, що 27.10.2022 останній самовільно залишив військову частину, та в дорожній сумці незаконно, без відповідного на те дозволу, перевозив із собою 120 набоїв до нарізної зброї калібру 5,45, знайдених ним в с.Хрестище Краматорського району Донецької області.
02 листопада 2022 року за даним фактом було розпочато досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.263 КК України.
Проведеною судово-балістичною експертизою №СЕ-19/107-22/9691-БЛ від 07.11.2022 встановлено, що вилучені у ОСОБА_7 патрони в кількості 120 (сто двадцять) штук є боєприпасами, бойовими проміжними патронами центрального бою, калібру 5,45 х 39 мм, споряджені звичайною кулею зі сталевим осердям та призначені для стрільби з відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45 x 39 мм, патрони у кількості 120 штук виготовлені промисловим способом.
Також, як зазначає слідчий у клопотанні, в ході досудового розслідування та проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється військовослужбовцем в/ч « НОМЕР_1 », перебуває на посаді водія господарчого відділення взводу матеріально-технічного забезпечення. Та 27.10.2022 року ОСОБА_7 самовільно залишив військову частину та в дорожній сумці незаконно, без відповідного на те дозволу, перевозив з собою вказані набої. Окрім того, за наявною у слідстві інформацією, вказаний гр. ОСОБА_7 неодноразово привозив з територій, на яких ведуться активні бойові дії, а саме Донецької області, знайдену ним «трофейну зброю» та боєприпаси військового взірця з метою подальшої її реалізації, задля власного збагачення. Також отримано оперативну інформацію, що громадянин ОСОБА_7 передав вогнепальну зброю та боєприпаси своїм друзям, мешканцям Тячівського району, а саме: громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вказує слідчий, в ході досудового розслідування встановлено, що весь перелік виявленого та вилученого в будинок АДРЕСА_1 , фактично можуть бути предметом скоєння кримінального правопорушення, і можуть бути використані як доказ, обставин, що доказуються під час досудового розслідування.
А тому, з метою збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна, вилученого під час обшуку 10.01.2023 року.
В судовому засіданні старший слідчий СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 підтримав подане клопотання про накладення арешту на майно та просить клопотання задовольнити у повному обсязі за підставами, викладеними у ньому.
В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 проти накладення арешту на майно, вилучене 10.01.2023 року під час проведення обшуку за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечує в частині вилучених під час обшуку набоїв, серверу та арбалету зі стрілами та приладдям до нього. В частині накладення арешту на гладкоствольну рушницю та мобільні телефони заперечує, просить в цій частині в задоволенні клопотання слідчого відмовити, посилаючись на відсутність будь-яких законних підстав для вилучення вказаного майна, оскільки він має дозвіл на носіння та зберігання вказаної зброї, а власні мобільні телефони йому необхідні для службової діяльності. Вислухавши в судовому засіданні пояснення та думку слідчого, пояснення та думку власника майна, щодо якого вирішується питання про накладення арешту, дослідивши додані до клопотання матеріали, та проаналізувавши докази на обґрунтування поданого клопотання у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Хустського РУП ОСОБА_5 частково, з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього Кодексу, зокрема, якщо вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засобі чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди.
Згідно приписів ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до положень ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Беручи до уваги те, що в теперішній час виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, а саме в застосуванні такого заходу забезпечення як арешт майна, яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, слідчий просить накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.
Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий зазначає, що виявлене та вилучене в будинку АДРЕСА_1 майно фактично може бути предметом скоєння кримінального правопорушення, і може бути використано як доказ обставин, що доказуються під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та на думку слідчого, вказане майно може мати істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також може містити на собі сліди скоєного кримінального правопорушення, та з метою запобігання можливості його зникнення або відчуження та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий просить застосувати такий захід забезпечення як - арешт майна. Також слідчий вказує, що у разі ненакладення арешту на це майно, є ризик зникнення, пошкодження цих слідів та унеможливить у подальшому проведення слідчих дій.
Однак суд, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України повинен зберігати об`єктивність та неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.
Відповідно до положень статті 173 КПК України, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна. Суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.
Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Одночасно з цим, згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи, що в ході розгляду даного клопотання органом досудового розслідування наведено достатньо обґрунтованих підстав про необхідність проведення огляду домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_4 , дослідження та проведення першочергових слідчих дій відносно зазначеного вилученого майна, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладення арешту на нього, оскільки матеріали клопотання містять достатньо доказів обставин, які обумовлюють мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту це майно, який відповідає потребам досудового розслідування задля досягнення дієвості кримінального провадження, відповідно до положень ст.ст.131,132 КПК України.
Таким чином, на переконання слідчого судді, застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження до зазначеного майна є необхідним за потребами досудового розслідування і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи, оскільки матеріалами клопотання підтверджено, що гладкоствольна рушниця та набої до неї, а також сервер марки @Ihua, дозвіл на право зберігання та носіння гладкоствольної рушниці за №700/20 від 02.07.2020 - відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на них арешт, задовольнивши частково клопотання слідчого.
Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, неможливо зробити висновок, яким чином зазначені у клопотанні мобільні телефони можуть мати значення речового доказу у кримінальному провадженні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України.
Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вилучені у ОСОБА_4 мобільні телефони є доказом злочину, не доведено необхідності накладення арешту на дане майно та не наведено ризиків, передбачених ст.170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання у цій частині.
Отже, в іншій частині вимоги клопотання щодо накладення арешту на інше майно, вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «Айфон 13 Pro» і мобільний телефон марки «Айфон 14 Pro» - є необгрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки наданими слідчому судді матеріалами клопотання не доведено, яке доказове значення воно має у даному кримінальному провадженні, та достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у зв`язку з чим, не обґрунтовано мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту це майно.
Разом з тим, заходи забезпечення кримінального провадження носять тимчасовий характер, та власник вилученого майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні, не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним клопотанням про скасування арешту майна в порядку, визначеному ст.174 КПК України, після проведення необхідних слідчих дій.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Хустського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке вилучено 10 січня 2023 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- набої до гладкоствольної зброї з маркуванням «Super» в кількості 16 (шістнадцять) штук;
-набої до гладкоствольної зброї з маркуванням «Super» в кількості 36 (тридцять шість) штук;
-набої до гладкоствольної зброї з маркуванням «Буран» в кількості 60 (шістдесят) штук;
-набої до гладкоствольної зброї прозорого кольору в кількості 77 (сімдесят сім) штук;
-арбалет з маркуванням «Jandao» № НОМЕР_6 з 4-ма (чотирма) стрілами та приладдям до нього.
- сервер білого кольору марки @Ihua;
Заборонити власнику майна ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам користуватись та розпоряджатись вищезазначеним майном до прийняття рішення про скасування арешту.
В задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 в частині накладення арешту на мобільні телефони, які належать ОСОБА_4 - відмовити.
Вилучене під час обшуку 10 січня 2023 року майно, а саме - мобільний телефон марки «Айфон 13 Pro» ІМЕІ 1 - НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Айфон 14 Pro» ІМЕІ 1 НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 НОМЕР_5 - повернути власнику майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, проте не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_9