Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 березня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000058 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 на вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2020 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Березне Рівненської області, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

та на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2020 року про виправлення описки у вироку Березнівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.296 Кримінального кодексу України (далі - КК) на два роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2019 року та за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири і шість місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту у період часу з 23.00 год. до 07.00 год. за місцем його проживання, продовжено до набрання вироком законної сили.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2020 року виправлено описку у резолютивній частині цього вироку, яким ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.296 КК, а саме:

«На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2019 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців».

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним в тім, що діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 49, 50, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», всупереч існуючим в суспільстві елементарним правилам поведінки, моральності та добропристойності, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, 25 січня 2020 року близько 23 год. 30 хв. знаходячись поза межами розташування військової частини, поблизу кафе - бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (розміщеного на території автостанції АДРЕСА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 ), незважаючи на те, що знаходиться в громадському місці, у присутності громадянина ОСОБА_8 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, що були на території автостанції м. Березне, прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм та правил поведінки у суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, демонструючи свою зверхність над потерпілим ОСОБА_9 , з особливою зухвалістю, тримаючи у лівій руці скляну пляшку ємністю 0,5 л. із вмістом горілки, наніс удар скляною пляшкою у область лівої половини обличчя потерпілому ОСОБА_9 . Внаслідок даних протиправних дій солдата ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді «рани в ділянці лівого кута рота, перелому коронки 2-го верхнього зуба, крайового зламу 1-го верхнього лівого зуба, крововилив слизової верхньої губи», які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вказаний вирок змінити. Призначити ОСОБА_7 покарання із застосування ст.69 КК у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2019 року і за сукупністю вироків призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком 2 роки.

В обґрунтування цих вимог зазначив, що ОСОБА_7 свою вину у цьому злочині визнав і щиро розкаявся у вчиненому, неодноразово зазначав, що дуже шкодує про вчинене, активно сприяв розкриттю злочину на досудовому слідстві, що є пом`якшуючими покарання обставинами. На думку захисника, призначене ОСОБА_7 покарання є занадто жорстким і не справедливим, адже його підзахисний усвідомив свої дії, став на шлях виправлення, добровільно відшкодовує моральну шкоду.

Також в апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу про виправлення описки, оскільки, на його переконання, місцевий суд, усунувши дану описку, фактично погіршив становище обвинуваченого.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_10 просить вказаний вирок залишити без змін, а скаргу - без задоволення, вказавши, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає як особі обвинуваченого так і обставинам кримінального правопорушення. Також прокурор вважає, що допущена судом у вироку описка є очевидною, не стосується суті вироку і не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_5 на підтримання апеляційних вимог, міркування прокурора ОСОБА_11 щодо законності оскаржуваного вироку та відсутності підстав для скасування ухвали про виправлення описки, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Щодо обраного виду та міри покарання обвинуваченому, то колегія суддів вважає, що воно ґрунтується на вимогах закону про кримінальну відповідальність.

Згідно приписів ст.ст. 50, 65 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи цей вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.

Так, судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Також суд взяв до уваги дані про особу винного, зокрема його позитивну характеристику за місцем проживання та посередню характеристику за місцем проходження військової служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, вказаний злочин вчинив під час іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Сукупність вказаних обставин стала підставою для призначення наближеного до нижньої межі виду покарання - обмеження волі на строк два роки, передбаченого ч.1 ст.296 КК.

Водночас, встановлених обставин недостатньо для застосування стосовно обвинуваченого положень ст.69 КК, якою визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Окрім того, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, місцевим судом було правильно застосовано норму ч.1 ст.71 КК, та частково приєднано до покарання за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 26 листопада 2019 року, згідно з яким ОСОБА_7 був засуджений за ч.4 ст.407 КК на 4 роки позбавлення волі, та, на підставі ст.75 КК, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Отже підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання, колегія суддів не знайшла.

Також колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали про виправлення описки у даному вироку.

Так, відповідно до ч.1 ст.379 КПК, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Зі змісту даної правової норми вбачається, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання в цілому судового рішення.

При цьому, арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки.

Як убачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, місцевим судом було допущено описку, а саме пропущено слово «роки» у призначеній обвинуваченому мірі покарання.

Проте зміст мотивувальної частини цього вироку дає підстави для висновку, що місцевим судом обвинуваченому було призначено остаточне покарання саме у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Отже вказана описка є очевидною та не стосується суті вироку, а тому відсутні підстави для скасування цієї ухвали.

Водночас, колегія суддів зауважує, що положення ч. 3 ст. 401 КПК визначають, що після закінчення підготовки до апеляційного розгляду суддя-доповідач постановляє ухвалу про закінчення підготовки та призначення апеляційного розгляду. Апеляційний розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд у суді апеляційної інстанції здійснювався протягом більше двох років у зв`язку з постійною неявкою обвинуваченого ОСОБА_7 у судові засідання та заявлення захисником клопотань про відкладення розгляд з цих підстав, не отримання обвинуваченим судової кореспонденції, направленої на адреси як його реєстрації, так і фактичного проживання. При цьому, обвинувачений причини своєї неявки в суд не повідомляв. Не зміг пояснити причини неявок свого підзахисного ОСОБА_7 у судові засідання апеляційного суду і адвокат ОСОБА_5 .

Колегія суддів оцінює критично твердження апелянта щодо бажання обвинуваченого брати участь при розгляді скарги на цей вирок, оскільки після проголошення оскарженого судового рішення, за поясненнями захисника-адвоката ОСОБА_5 , спілкування із обвинуваченим не відбувалось в силу неможливості додзвонитись до ОСОБА_7 , який також до нього не телефонував.

Згідно правових позицій Касаційного кримінального суду Верховного Суду, якщо засуджений не виявляв бажання прийти до поштового відділення для отримання судових повідомлень та продовж майже пів року не цікавився станом розгляду його касаційної скарги, це свідчить про зловживання процесуальними правами (ухвала від 30 травня 2018 року у справі №676/7346/15-к); судовий розгляд у суді апеляційної інстанції здійснювався протягом двох років семи місяців. Причому про причини неявки в судові засідання засуджений не повідомляв - це свідчить про наявність у діях сторони захисту зловживання своїми правами, що має своїм наслідком безпідставне затягування процесу (постанова від 24 вересня 2019 року у справі №755/10138/16-к).

З огляду на вказане та враховуючи судову практику Верховного Суду, апеляційний суд приходить висновку про наявність у діях сторони захисту зловживання своїми правами, що має своїм наслідком безпідставне затягування процесу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника-адвоката ОСОБА_5 та скасування ухвали про виправлення описки, а також зміни вироку і призначення обвинуваченому більш м'якого покарання.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 10 червня 2020 року та ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2020 року про виправлення описки у вказаному вироку у кримінальному провадженні №0000058 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3