Справа № 212/2688/21
У Х В А Л А

07 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 11.02.2020, № 0000027 від 12.03.2021, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, не судимого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Єреван Вірменія, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

за ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , стосовно яких на досудовому розслідуванні обрано запобіжний захід у виді триманні під вартою.

09 січня 2023 року до суду надійшли клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , строком на 60 днів без визначення застави.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено про наявність ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме: щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень; щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та які на теперішній час не встановлені, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Ухвалою від 12 січня 2023 року постановленовважати продовженимщодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці, тобто до 12 березня 2023 року.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подані ним клопотання від 09.01.2023 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з підстав, викладених у них та вважав, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні у вирішенні клопотань прокурора поклалася на розсуд суду, оскільки потерпілі, окрім ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , не заперечували проти зміни запобіжного заходу обвинуваченим, а позиція зазначених потерпілих щодо питання продовження тримання під вартою їй невідома.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 заперечив проти клопотання прокурора, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу, яке надав до початку судового засідання у письмовому вигляді, зазначив про необґрунтованість клопотання прокурора, відсутність доказів на підтвердження ризиків. Просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із засобами електронного контролю за адресою зазначеною у договорі оренди житла, також посилався на те, що більшість потерпілих не заперечували проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, заявив про незаконність утримання ОСОБА_7 , які виклав у письмовій заяві, долученій до матеріалів справи, посилаючись на порушення процесуального закону при постановленні ухвали від 12.01.2023 про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України. Крім того, зазначив, що прокурором не доведено ризики, якими він обґрунтовує необхідність продовження строку тримання під вартою, оскільки більшість потерпілих не заперечували проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому, відносно ОСОБА_20 , який перебуває за кордоном не існують ризики з боку обвинуваченого, ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення є надуманим і необґрунтованим. Просив визнати такою, що не підлягає виконанню ухвалу від 12.01.2023, негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти, клопотання прокурора повернути останньому.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 підтримали думку адвоката ОСОБА_10 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання про зміну запобіжного заходу, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року строк тримання під вартою обвинуваченим продовжений до 14 січня 2023 року.

Ухвалою від 12 січня 2023 року постановленовважати продовженимщодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці, тобто до 12 березня 2023 року.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінального провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У своїх клопотаннях прокурор посилається на те, що на теперішній час існують ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень, а також ризик незаконного впливу ними на потерпілих, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими та місцезнаходження яких не встановлено, і саме ці ризики були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

В обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду прокурор зазначає, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, покарання за які передбачено від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна; раніше вже ухилявся від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у розшук та слідчим суддею надано дозвіл на його затримання та доставку до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу. Обвинувачений був затриманий у м. Києві. Ці обставини можуть свідчити про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду та відбування покарання у разі визнання його винуватим.

При цьому, суд зважає на практику ЄСПЛ, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В обґрунтування ризику незаконного впливу з боку обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 на потерпілого, експертів та інших осіб, які діяли за попередньою змовою з обвинуваченими прокурором зазначено, що після повідомлення обвинувачених про підозру останні обізнані про надання показів проти них потерпілим ОСОБА_21 , а також про наявність у матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у вчиненні інкримінуємих їм кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим обвинувачені з метою уникнення від кримінальної відповідальності можуть впливати поза процесуальним шляхом на потерпілого, експертів, інших осіб, які діяли за попередньої змовою з обвинуваченими, оскільки ці особи не допитані судом, а встановлення інших співучасників злочинів ще триває.

Крім того, вказаний ризик обґрунтований наявністю у матеріалах кримінального провадження відомостей щодо обставин погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_21 у разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів обвинуваченим.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та експерта, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

За таких обставин ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів та їх дослідження.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинувачених на потерпілого з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

До того ж, враховуючи, що відповідно до частини другої статті 84, частини першої статті 95 КПК України допит експерта є одним із процесуальних джерел доказів, існує ризик незаконного впливу на експерта з метою надання ним заздалегідь узгоджених свідчень на користь обвинувачених.

Ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення прокурором обґрунтований тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 раніше судимі за вчинення умисних злочинів та знову обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, що свідчить про їх схильність до злочинної діяльності.

Відомості про притягнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності містяться в матеріалах справи, і вказують на кримінальну спрямованість поведінки обвинувачених та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені прокурором ризики не зменшилися та продовжують існувати, що обумовлює необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою запобігання цим ризикам.

При цьому, судом враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених; міцність їх соціальних зв`язків; наявність постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів.

ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має малолітнього сина, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, раніше судимий за вчинення умисного злочину.

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 2 ст. 258 КК України, покарання за яке передбачено до 12 років позбавлення волі, а саме у вчиненні терористичного акту за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні підпалів, які створили небезпеку для життя та здоров`я людей, заподіяли значної майнової шкоди, з метою впливу на прийняття рішень юридичною особою, а також погрози вчинення зазначених дій з тією самою метою, крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України та тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, що в сукупності з вищенаведеними обставинами, характеризуючими обвинувачених, вказує про суспільну небезпеку як самого діяння, так і осіб, які обвинувачуються у його вчиненні.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Харченко проти України», відповідно до якої тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля.

Враховуючи викладені обставини, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених строком на 60 днів є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд визначає максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, з огляду на обсяг висунутого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 обвинувачення та значну складність справи, яка потребує тривалого часу для її судового розгляду. При цьому відсутні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики зникнуть протягом дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Суд не вбачає можливості застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам.

При цьому суд враховує і той факт, що в Україні оголошено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Крім того, виходячи з вимог ст. 183 КПК України, зокрема абз. 8 ч. 4, враховуючи, що обвинуваченим інкримінується вчинення злочину, передбаченого ст. 258 КК України, суд не вважає за можливе визначити заставу.

Щодо доводів захисника ОСОБА_10 щодо безпідставного тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд зазначає, що нормами діючого кримінального процесуального законодавства не передбачено скасування або визнання такою, що не підлягає виконанню ухвали, якою судом першої інстанції вирішено питання продовження строку тримання під вартою. Ті обставини, на які посилається захисник, зокрема щодо порушень процесуальних норм при розгляді питання продовження тримання під вартою, були предметом розгляду іншим складом суду під час розгляду заяви адвоката про відвід головуючому судді, їм була надана відповідна оцінка і заява була залишена без задоволення. Щодо необґрунтованості тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ухвали суду від 12.01.2023, суд звертає увагу на те, що дана ухвала була предметом перегляду апеляційної інстанції і залишена без змін.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу є наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею або судом при застосуванні та продовженні запобіжного заходу як то зміна обставин підозри/обвинувачення, зменшення або зникнення встановлених ризиків.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри та існування в провадженні передбачених ст. 177 КПК України ризиків були встановлені як слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, так і судом під час продовження строку тримання під вартою, і судові рішення за результатами розгляду цих питань неодноразово були перевірені апеляційною інстанцією і залишені без змін.

Клопотання адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу не містить будь-яких даних щодо зміни обставин підозри/обвинувачення чи раніше встановлених ризиків, що могло би слугувати підставою для зміни та застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Твердження адвоката ОСОБА_8 про наявність орендованого житла у м. Києві та можливість офіційного працевлаштування у м. Києві обвинуваченого не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу, і тим більш ці обставини були ураховані судом під час вирішення питання продовження строку тримання під вартою і їм була надана відповідна оцінка.

Матеріали кримінального провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою та стороною захисту в судовому засіданні такі відомості не надані.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженні триває судовий розгляд, а саме досліджено письмові докази, аудіо- та відеодокази, не допитано усіх потерпілих, свідків, обвинувачених.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотань прокурора, і відсутність таких підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 та заяви адвоката ОСОБА_10 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 201, 202, 331, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , заяви захисника ОСОБА_10 відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 квітня 2023 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , строк тримання під вартою без визначення застави строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 квітня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення обвинувачених.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1