У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід прокурору

18.04.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі колегії суддів:

головуючої - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши в присутності прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в режимі відеоконференції його захисника ОСОБА_9 , під час судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.3 ст.15- ч.6 ст.152, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України, заяву захисника ОСОБА_9 про відвід прокурора ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

18.04.2023 захисник обвинуваченого ОСОБА_8 захисник ОСОБА_9 , подав письмову заяву про відвід прокурора ОСОБА_5 від участі у даному кримінальному провадженні, мотивуючи її тим, що прокурор проявляє очевидні прояви необ`єктивності та неупередженості, що проявляється у тому, що вона систематично, в стверджувальній формі заявляє суду про те, що ОСОБА_8 вчинив інкриміновані йому злочини, свідомо маніпулює надмірно емоційною складовою, нав"язує суду та впливає на сприйняття подій, викладених в обвинувальному акті, як таких, що повністю є доведеними та підтвердженими належними, допустимими доказами, що на даний час є передчасним, при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому 29.03.2023 повідомила суду відомості про те, що ОСОБА_8 здійснював антидержавну діяльність, що не відповідає дійсності, оскільки кримінальне провадження за ст.111 КК України було закрите за відсутності складу кримінального правопорушення, тобто прокурор вдається до маніпуляцій відносно суду, використовуючи завідомо недостовірну інформацію та намагаючись перевести її в площину емоцій. Крім цього сторона захисту обґрунтовано вважає, що прокурор здійснює позапроцесуальне спілкування з учасниками справи, оскільки в своїй промові вказує на відомості, які відсутні в матеріалах досудового розслідування і які не відкривалися стороні захисту, в ході допиту потерпілого ОСОБА_10 від прокурора пролунала фраза «Це те, про що ми говорили», що зафіксовано на технічному звукозаписі процесу. Також прокурор ОСОБА_5 , на його думку, надмірно захопилася посиланням на практику Європейського суду з прав людини, що свідчить про свідоме ігнорування норм національного законодавства як процесуального, так і матеріального. Таким чином сторона захисту вважає, що прокурор ОСОБА_5 є упередженою особою, її поведінка ставить під сумнів як об`єктивність, так і етичні критерії, оскільки чітко прослідковується прагнення досягнути мети у будь-який спосіб.

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали заявлений відвід, ОСОБА_8 доповнив, що не довіряє прокурору ОСОБА_5 , вважає спосіб її допиту як потерпілого, так і свідка ОСОБА_11 неприпустимими, вбачає упередженість в її висловлюваннях.

Прокурор ОСОБА_5 категорично заперечує проти задоволення заяви про відвід з мотивів її безпідставності, заперечує звинувачення нею ОСОБА_8 в антидержавницьких діях, вона дійсно озвучувала дані з іншого кримінального провадження, однак воно було порушене за фактом вчинення злочину, жодній особі у ньому не було повідомлено про підозру, однак в рамках цього кримінального провадження були здобуті докази на підтвердження ризиків, які обумовлюють тримання ОСОБА_8 під вартою, зокрема його звязки з громадянами рф.

Прокурор ОСОБА_6 також заперечує проти задоволення заяви про відвід з мотивів її безпідставності, не вбачає надмірної емоційності в виступах ОСОБА_5 , прокурор займає позицію обвинувачення, відтак до її обов`язків входить переконання суду у доведеності інкримінованих обвинуваченому діянь. З приводу надмірного використання практики ЄСПЛ наголошує, що сторона захисту також не обмежена у використанні такої, така практика є частиною національного законодавства і відповідно може застосовуватися як прокурором, так і судом. Вважає, що оскільки кримінальний процес є процесом змагальним, а прокурор ОСОБА_5 блискуче виконує функцію обвинувачення, те, що вона перейняла ініціативу і переконливо доводить суду доведеність обвинувачення є лише її заслугою і не може свідчити про її упередженість.

Представник потерпілого ОСОБА_7 заперечує проти задоволення заяви про відвід прокурора ОСОБА_5 , оскільки вона не стверджувала категорично про винуватість обвинуваченого, в своїх виступах говорить лише про його обвинувачення, а не винуватість, характер інкримінованих ОСОБА_8 злочинів пояснює певну емоційність учасників провадження, однак прокурор ОСОБА_5 жодним чином не порушувала етичних норм у своїх виступах. З приводу навідних запитань при допиті потерпілого зауважує, що стороною захисту не відводилося жодне запитання прокурора ОСОБА_5 , хоч вони таким правом володіють.

Заслухавши думку учасників провадження, колегія суддів приходить до висновку, що заява про відвід безпідставна та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 77 КПК України передбачено, що прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його упередженості.

Заявлений захисником відвід прокурору ОСОБА_5 не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, подана заява фактично зводиться до того, що сторона захисту не погоджується з на їхню думку надмірно емоційними промовами прокурора, які є маніпулятивними по відношенню до суду. Вказана обставина не може трактуватися відповідно до вимог КПК України як підстава для відводу прокурора, останній має право вказувати на докази та усіма дозволеними законодавством України способами доводити винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, оскільки це відноситься до функцій органу обвинувачення. Посилання захисника на позапроцесуальне спілкування прокурора та потерпілого суд вважає необгрунтованими, оскільки вони не підтверджені жодними належними доказами, фраза «Це те, про що ми говорили» не свідчить про позапроцесуальні відносини, потерпілий допитувався і на досудовому слідстві, в тому числі міг бути допитаний і прокурором. Використання у своїх промовах практики ЄСзПЛ також не свідчить про ігнорування прокурором норм національного законодавства, адже згідно ст. 2 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається в тому числі і з міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Європейська конвенція з прав людини була ратифікована Україною 17.07.1997 (№ 475/97-ВР) і набула чинності для України 11.09.1997, відтак вона є частиною національного законодавства України, а рішення ЄСзПЛ підлягають обов`язковому виконанню згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Жодних інших підстав, які обґрунтовано свідчити б про особисту зацікавленість прокурора у результатах розгляду даного кримінального провадження, обвинуваченим та його захисником не наведено.

Таким чином, аналіз доводів заяви про відвід прокурора ОСОБА_5 свідчить про те, що дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях та припущеннях ОСОБА_8 та його захисника, така заява не містить підстав для відводу, у діях державного обвинувача суд не вбачає будь-яких порушень вимог КПК України, що могли б свідчити про її необ`єктивність та упередженість у даному кримінальному провадженні, а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 77, 80, 81 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_9 про відвід прокурору ОСОБА_5 від розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.3 ст.15- ч.6 ст.152, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_12

ОСОБА_3