Справа № 183/4362/22
№ 1-кп/183/1114/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000399 від 01 серпня 2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рожище Волинської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який проходить військову службу на посаді водія 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 КК України,

в с т а н о в и в:

Старшого солдата ОСОБА_5 24 квітня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 № 93 призначено на посаду водія 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат».
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, старший солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, старший солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.
На виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_2 обр ТрО №396 від 09 травня 2022 року начальником штабу першим заступником командира НОМЕР_3 об ТрО (військової частини НОМЕР_1 ) сформовано зведений підрозділ із числа особового складу, до якого входив старший солдат ОСОБА_5 , який у подальшому перейшов в оперативне підпорядкування командиру 3 мпб 57 ОМПБр.
09 травня 2022 року до особового складу підрозділу, в тому числі до старшого солдата ОСОБА_5 доведено вимоги бойового розпорядження командира військової частини №40 від 09 травня 2022 року щодо зайняття визначених бойових позиції на рубежі оборони в районі АДРЕСА_3 . На виконання вимог вищевказаного бойового розпорядження, старший солдат ОСОБА_5 10 травня 2022 року об 20 годині, разом з іншим особовим складом зведеного підрозділу заступив на позицію «Ластівка» неподалік АДРЕСА_3 , тобто фактично приступив до виконання завдань за призначенням згідно вищевказаного бойового розпорядження.
Відповідно до витягу із журналу бойових дій 110 об ТрО, 12 травня 2022 року під час виконання бойового завдання в районі відповідальності смт. Тошківка Попаснянського району Луганської області вищевказаний зведений підрозділ потрапив під раптовий мінометний та танковий обстріл.
Старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. З цією метою, 12 травня 2022 року, встановити більш точний час не видалося за можливе, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, в умовах воєнного стану, із зброєю автоматом АК 74 № НОМЕР_4 та боєкомплектом набоїв до нього, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив поле бою, а саме покинув район виконання бойового завдання під час бою в районі населеного пункту Тошківка Луганської області, після чого були затримані на блок-посту, розташованому у передмісті АДРЕСА_4 .
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ст. 429 КК України, як самовільне залишення поля бою під час бою.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ст. 429 КК України, ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання із застосуванням положень ст.69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ст. 429 КК України у виді арешту з триманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців. Отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором, і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначили, що угода була укладена добровільно обвинуваченим, у її присутності, із дотриманням вимог КПК України, просила затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки її умови не суперечать нормам законодавства.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити, виходячи з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, а також тяжких злочинів.
Судом, встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 429 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, та його дії судом кваліфіковані, як самовільне залишення поля бою під час бою.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, те, що обвинувачений ОСОБА_5 приймав безпосередню участь у відсічі збройної агресії російської федерації, вчинив кримінальне правопорушення в умовах несення активного бою, за яких важко прийняти виважене рішення щодо подальшої поведінки на полі бою, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має малолітню дитину, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також його негативного ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ст. 429 КК України, а саме у вигляді арешту з триманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців.
Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи чи інтереси сторін угоди або інших осіб.
При цьому, у ході допиту обвинуваченого судом з`ясовано, що він цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
За викладених обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
ОСОБА_5 також слід роз`яснити, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді від 08 червня 2022 року (справа № 183/2619/22) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 липня 2022 року, який у подальшому продовжено до 16 листопада 2022 року.
Строк попереднього ув`язнення слід зарахувати до строку відбування покарання на підставі ч.1,5 ст.72 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 листопада 2022 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000399 від 01 серпня 2022 року, за ст. 429 КК України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту з триманням на гауптвахті строком на 5 (п`ять) місяців.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання 08 червня 2022 року.
Зарахувати у строк відбуття покарання тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з 08 червня 2022 року по 07 листопада 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту з триманням на гауптвахті.
Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду негайно у зв`язку з повним відбуттям покарання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1