Дата документу 03.02.2023
Справа № 334/7294/19
Провадження № 1-кп/334/184/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003038 від 30 серпня 2019 року відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності

встановив:

28 січня 2021 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 ст. 49 КК України. Клопотання мотивує тим, що на даний час закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений повністю підтримав клопотання та просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому зазначив, що йому не відомо про те, що він перебував у розшуку, оскільки проходив лікування у м.Дніпро.

Прокурор просить закрити провадження по справі за закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності. Щодо перебування обвинуваченого у розшуку, прокурор пояснив, що на час ухвалення судом рішення про розшук, а саме - 26.05.2022 року, строки для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності вже сплинули.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, суд дійшов до наступновго висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.ч.1,4 ст.358 КК України.

Відповідно до положень ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину); протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

В редакції ч. 2 ст. 49 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, зазначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

В досліджуваному випадку після внесення змін до вказаних статей мало місце поліпшення становища особи порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ст. 49 КК, що були чинними на час скоєння ним кримінального проступку, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Таким чином особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Така позиція щодо застосування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності викладена в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 року справа № 328/1109/19.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0003038 від 30 серпня2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1, 4 КК України, дії, які ставляться в провину ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 358 КК України вчинені ним серпень 2019 року, а тому закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення проступку (позиція Об`єднаної палати); дії, які ставляться в провину ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України вчинено 29.08.2019 року, а тому також закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення проступку (позиція Об`єднаної палати); При цьому слід зазначити, що кримінальне провадження надійщло до суду у 28 січня 2021 року.

Що стосується закриття кримінального провадження за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, то слід зазначити наступне.

Злочин, передбачений ч. 1 ч.4 ст. 358 КК України є нетяжким злочином на даний час, злочином середньої тяжкості на момент вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить 2 роки.

Кримінальні правопорушення, які ставляться у вину обвинуваченому, вчинені у серпні 2019 року.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші посадові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1, ч.4 ст.358 КК України, яке інкримінується ОСОБА_4 , за сукупністю злочинів передбачає штраф або обмеження волі до двох років та згідно з ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В силу ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку становлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», яка є чинною на теперішній час, з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства при розгляді справ відповідної категорії, роз`яснюється, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися (незалежно від того, надійшла кримінальна справа до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Також у Постанові Пленуму роз`яснюється, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому КК України, здійснюється виключно судом у порядку, встановленому ст. 11-1 КПК України (1960 року), яке є обов`язковим.

Враховуючи вимоги законодавства України, яким регулюється питання звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує наступне.

Положеннями ст. 49 КК України чітко встановлено: Строки давності з огляду на тяжкість вчиненого правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності. Підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності. Обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строком давності є передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Процесуальним законодавством України визначені умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якими є: особа, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення; роз`яснення суті підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе за умови, що минув строк, зазначений у п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто, два роки з дня вчинення кримінального проступку, протягом яких він виконав передбачені ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України вимоги, а саме: не ухилявся від досудового розслідування або суду; не вчинив новий злочин.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, від особи не вимагається щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення і повного відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Такі підстави передбачені законодавством у інших випадках звільнення особи від кримінальної відповідальності, а саме, у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) або у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (ст. 46 КК України).

Таким чином, керуючись положеннями ст. 49 КК України суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження незалежно від того, на якій стадії воно перебуває, як під час здійснення досудового розслідування, підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку.

Також, суд враховує правову позицію, викладену в постанові від 11.11.2020 по справі № 455/229/17 (провадження № 51-3298км20), в якій Верховний Суд наголосив, що дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 598/1781/17 від 17.06.2020 звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Відтак, при закритті провадження по даній справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини ОСОБА_4 судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі "Грабчук проти України" від 26.09.2006, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

При цьому суд також враховує, що питання, передбачені ч. 1 ст. 368 КПК України, а саме: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інше не підлягають з`ясуванню в судовому засіданні під час вирішення клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, так як ці обставини можуть бути вирішені лише при ухваленні вироку після розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у тому числі у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків для притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Підставою давності є втрата через певний проміжок часу особою, яка вчинила правопорушення, суспільної небезпеки. Кримінальне переслідування особи, яка не становить суспільної небезпеки.

З огляду на практику Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду по справі № 665/2387/14-к від 22.05.2018 та справі № 345/2618/16-к від 19.11.2019 судами у рішеннях визначено, - якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Керуючись ст.49 КК України, ст.. 284-285 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ч.4 ст.358 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ч.4 ст.358 КК України на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ч.4 ст.358 КК України - закрити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду через Ленінський райсуд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1