Справа № 216/5933/22
провадження 1-кп/216/397/23
ВИРОК

іменем України

27 січня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі : головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 м. Кривого Рогу кримінальне провадження №0000306 від 11.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровській області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитинку 2008 р.н., військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , номера обслуги механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти механізованого батальйону, у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-ІХ, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 року.

29 червня 2022 року наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині) №184 солдата ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

22 жовтня 2022 року наказом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №310 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти механізованого батальйону.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №5 51-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам злїськовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

25 жовтня 2022 року солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 25 жовтня 2022 року приблизно : 17:00 годині солдат ОСОБА_4 був відсутнім при перевірці особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка проводилась за місцем дислокації військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого вибуття солдат ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не дов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 14 грудня 2022 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, солдат ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і заявив про себе, чим фактично злочинна діяльність солдата ОСОБА_4 направлена на ухилення від несення обов`язків військової служби, припинена представниками правоохоронних органів.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

14 грудня 2022 року між прокурором та обвинуваченим за участю захисника, було укладено угоду про визнання винуватості, яку вони підписали. При цьому, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за вказаних вище фактичних обставин і кваліфікації.

За змістом угоди про визнання винуватості, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким злочином, відсутності заподіяних кримінальним правопорушенням збитків, особи ОСОБА_4 , який безпосередньо приймає участь в забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку Російської Федерації проти України, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме : з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди щодо можливості застосування ст. 69 КК України та перейти до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: на призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Крім того, враховуючи особу винного, на підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замість призначеного покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, сторони вважають за можливе призначити покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні (військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) строком на 1 (один) рік, військовослужбовцю, призваному на військову службу під час мобілізації.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений та його захисник також просили затвердити угоду й призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, а також ствердив про розуміння ним права на справедливий судовий розгляд, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, характеру обвинувачення, виду й розміру покарання, запевнивши про добровільність укладення угоди.

З огляду на наведене суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками: самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

Під час судового засідання суд роз`яснив сторонам кримінального провадження наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди про визнання винуватості, з`ясував в обвинуваченого належне усвідомлення ним права на справедливий судовий розгляд, переконався в добровільності укладення цієї угоди сторонами, перевірив угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, а також роз`яснив обмеження права оскарження вироку на підставі угоди.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу ОСОБА_4 , який безпосередньо приймає участь в забезпеченні проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку Російської Федерації проти України, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має намір в подальшому виконувати свій військовий обов`язок по захисту України, має посередню службову характеристику, нявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які обтяжують вину у відповідності до ст. 67 КК України, суд погоджується на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті, із застосування ч.1 ст. 62 КК України - у виді тримання у дисціплінарному батальйоні, яке узгодили сторони, що відповідає загальним принципам КК України, враховуючи зазначені вище обставини справи та особу засудженого.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи викладене, встановивши, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не суперечать чинному законодавству, а наслідки затвердження та невиконання угоди сторонам зрозумілі, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлено, речові докази, судові витрати, заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 грудня 2022 року між Керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000306 від 11.11.2022 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди міру покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком в 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 62 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком в один рік, замінити військовослужбовцю військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 на покарання у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1 (один) рік.

Відбування тримання в дисциплінарному батальйоні здійснювати у дисциплінарному батальйоні Збройних Сил України за адресою: військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати після набрання вироком законної сили з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.

Цивільний позов не заявлено, речові докази, судові витрати, заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_7