Справа № 145/409/22
Провадження №11-кп/801/69/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000050 від 14.04.2022р., за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.10.2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого

- останній раз вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.03.2020 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 1 та 4 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 329-2 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389-2 КК України і засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.03.2020 року у вигляді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, -

встановила :

Згідно вироку суду, постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.01.2021 у справі №145/2053/20, що набула законної сили 05.02.2021, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 160 (ста шістдесяти) годин суспільно корисних робіт.

На підставі п. 13.6 Розділу XIII Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 №474/5 (далі - Порядок), Тиврівським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, 19.02.2021 ОСОБА_8 був поставлений на облік та йому направлено виклик за місцем проживання для явки до уповноваженого органу з питань пробації.

24.02.2021 року ОСОБА_8 з`явився до органу пробації, де його було ознайомлено з порядком та умовами відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, необхідності сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах, відпрацювати встановлений судом строк суспільно корисних робіт, які він під особистий підпис зобов`язався виконувати та попереджено, що у разі ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.183-2 КУпАП, а в разі злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт - до кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України.

ОСОБА_8 , отримавши під особистий підпис направлення від Тиврівського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області за № 42/19/922-21 від 31.03.2021 до КП «Гніваньводпостач», що за адресою: вул. Квітнева, 2, м. Гнівань Гніванської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, для відбування адміністративного стягнення в період часу з 31.03.2021 по 26.10.2021, не з`являвся без поважних на те причин, а тому КП «Гніваньводпостач» відповідний графік виходу на суспільно корисні роботи не складався.

Тому, за ухилення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт ОСОБА_8 постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.01.2022 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді арешту строком на 2 (дві) доби, яке відбув у встановленому законом порядку.

З метою подальшого виконання постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.01.2021 старшим інспектором Вінницького районного відділу № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_9 . 23.03.2022 ОСОБА_8 було повторно ознайомлено з порядком та умовами відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, та повторно було видано на руки направлення на відпрацювання суспільно корисних робіт до КП «Гніваньводопостач», де вказано, що ОСОБА_8 до відпрацювання суспільно корисних робіт повинен був приступити не пізніше 28.03.2022. Крім того, ОСОБА_8 було повторно попереджено, що у разі подальшого злісного ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт він підлягатиме притягненню до кримінальної відповідальності за ст.389-2 КК України.

Однак, в період часу з 28.03.2022 по 13.04.2022 ОСОБА_8 не приступив до відбуття суспільно корисних робіт, що підтверджується листом з КП «Гніваньводпостач» від 29.03.2022 та поясненням ОСОБА_8 від 06.04.2022, який свої дії пояснив тим, що через особисту зайнятість у нього не має часу виконувати постанову суду.

При цьому, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що відповідно до ст. 325-1 КУпАП та розділу ХІ-ХV Порядку повинен дотримуватися встановленого законодавством умов та порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, після притягнення останнього постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.01.2022 до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, продовжив ухилятись від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що виразилось у неприбутті до місця виконання адміністративного стягнення та невідпрацюванні суспільно корисних робіт, які йому були призначені постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.01.2021, чим злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час судового слідства він вину визнав повністю, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується. Відсутні обтяжуючі покарання обставини. На даний час проходить лікування, яке не можливо продовжити в місцях позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про час, день і місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить телефонограма наявна у матеріалах провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , наполягав на її задоволенні, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія судді вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , - не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 329-2 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо покарання, з яким обвинувачений не погоджуються, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, є нетяжким злочином); обране з врахуванням обставин злочину, його наслідків; особо обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив дане кримінальне правопорушення в період іспитового строку, посередньо характеризується за місцем проживання, пом`якшуючу обставину (щире каяття), обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого (рецидив злочинів).

Твердження обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції його щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, які є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, їх не можна вважати переконливим, оскільки визнання нібито обвинуваченим вини та його щире каяття є нічим іншим як правомірним способом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне та відбування призначеного судом першої інстанції законного покарання. Визнання вини свідчить лише про те, що ОСОБА_8 під тиском беззаперечних доказів, намагається уникнути справедливого покарання за вчинене та не бажає нести справедливу кримінальну відповідальність за злочин, які він вчинив умисно та свідомо, тому щире каяття не може бути визнано обґрунтованими.

Крім того, суд враховує вважає, що не можна віднести категорично до пом`якшуючих обставин активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_8 виключно завдяки професійним діям працівників поліції був викритим та затриманий.

На думку апеляційного суду, призначене судом покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 як особи, що представляє підвищену суспільну небезпеку для оточуючих та суспільства в цілому, лише за умови ізоляції його від суспільства на певний строк. Вказаний термін покарання встановлений районним судом, на переконання апеляційного суду, є законним.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та саме застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає ,що юридично-правових чи процесуальних підстав для зміни чи скасування вироку районного суду - не має.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.10.2022 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4