Справа № 522/1281/23
Провадження № 1-кс/522/430/23
УХВАЛА

01 лютого 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси клопотання дізнавача СД ВП №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000009 від 13.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання дізнавача СД ВП №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000009 від 13.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що 13.01.2023 року до чергової частини відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 про те, що 13.01.2023 року під час несення служби, приблизно о 13:48 годині, за адресою: м. Одеса, вул. Мечнікова, буд. 76, було зупинено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якої виявлено згорток з кристалічною речовиною, схожою на наркотичний засіб (ЄО 407).

За вказаним повідомленням 13.01.2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009.

На місці події слідчо-оперативною групою було встановлено особу громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що в неї дійсно при собі є наркотичний засіб.

Надалі із застосуванням безперервної відеофіксації, в присутності двох понятих, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України дізнавачем ОСОБА_7 було проведено невідкладний обшук громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого остання добровільно видала полімерний згорток, та повідомила, що в ньому наркотичний засіб «метадон». Під час проведення обшуку, з виданого ОСОБА_6 згортку було знято верхній шар полімерної плівки, та виявлено, що в нього загорнуто дві невеличкі грудочки невідомої речовини, які загорнуті в полімерну плівку. Вищевказані грудочки невідомої речовини, загорнуті в полімерну плівку, вилучено в спеціальний пакет PSP1221320.

Зауважень від учасників слідчої дії, а також особи яка обшукувалась не надходило.

13.01.2023 року прийнято постанову про визнання пакету із кристалічною речовиною, схожою на наркотичний засіб, яку було опечатано в сейф-пакет PSP1221320,речовим доказом в кримінальному провадженні.

Дізнавач надав до суду заяву, в якій просив розглянути зазначене клопотання за його відсутності.

Представник власника майна до суду не викликався згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про накладення арешту в рамках кримінального провадження №0000009 від 13.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене у кримінальному провадженні №0000009 від 13.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, під час обшуку 13.01.2023 року громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: пакет з кристалічною речовиною, схожою на наркотичний засіб, який було опечатано в сейф-пакет PSP1221320.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1