Ухвала

3 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 736/760/22

провадження № 51-1176 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 5 жовтня 2022 року щодо нього,

встановив:

За вироком Менського районного суду Чернігівської області від 5 жовтня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі статті 71 КК до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 16 серпня 2019 року і призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 5 жовтня 2022 року щодо нього.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.

Копія вказаної ухвали була надіслана засудженому та отримана ним згідно з розпискою, наданої ДУ «Чернігівським слідчим ізолятором», 6 березня 2023 року.

У межах строку на усунення недоліків засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до Суду із касаційною скаргою, проте недоліки, на які йому наголошував суд касаційної інстанції у своїй ухвалі, в повному обсязі не усунув.

Суд, перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , дійшов висновку про те, що його скаргу слід повернути з таких підстав.

Так, касаційну скаргу засудженого було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю його скарги вимогам частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), якою передбачено, що у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються та наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Зокрема, в зазначеній ухвалі Верховного Суду вказано на те, що у відповідності до положень частин 1, 2 статті 424 КПК предметом перегляду суду касаційної інстанції можуть бути лише ті вироки, які були предметом перегляду в апеляційному порядку, або ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, проте зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 вбачалося, що останній фактично не погоджується лише з вироком Менського районного суду Чернігівської області від 5 жовтня 2022 року щодо нього.

Водночас, засуджений ОСОБА_4 не зазначав, яке рішення прийняте судом апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні та не наводив доводів щодо його незаконності чи необґрунтованості, а також не ставив вимог щодо нього та не долучив його копію.

Вказані обставини позбавляли суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_4 .

Також, у прохальній частині своєї касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 просив не відмовляти у його проханні, однак така вимога до суду касаційної інстанції неконкретизована з урахуванням положень статті 436 КПК, оскільки ним не було зазначено належні вимоги щодо оскаржуваних судових рішень, а саме в частині їх скасування або зміни.

Одночасно, в порушення вимог частини 3 статті 427 КПК засуджений ОСОБА_4 не зазначав у своїй касаційній скарзі, чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Так, пунктом 4 частини 2 статті 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до положень статті 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:

- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;

- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 27 лютого 2023 року засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій не дотримався зазначених положень норм КПК.

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Так, у касаційній скарзі на усунення недоліків засуджений ОСОБА_4 знову посилається лише на вирок суду першої інстанції щодо нього та не зазначає, яке рішення прийняте судом апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, засуджений ОСОБА_4 в порушення вимог частини 5 статті 427 КПК не долучив до касаційної скарги на усунення недоліків копію рішення суду апеляційної інстанції.

Однак, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, суддя Чернігівського апеляційного суду ухвалою від 18 січня 2023 року, на підставі пункту 4 частини 3 статті 399 КПК, повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 5 жовтня 2022 року, мотивуючи своє рішення тим, що апеляційну скаргу на вказаний вирок суду першої інстанції подано з пропущенням строку на його оскарження, а особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Проте, засуджений ОСОБА_4 не наводить доводів щодо незаконності чи необґрунтованості вказаного рішення суду апеляційної інстанції та вимог щодо нього не ставить.

Зокрема, засуджений у касаційній скарзі на усунення недоліків просить розглянути його кримінальну справу та направити на новий розгляд, посилається на неможливість повторної участі судді у кримінальному провадженні у відповідності до положень частини 2 статті 76 КПК, вказує на те, що йому не було роз`яснено положення частин 2, 5 статті 382 КПК в повному обсязі, зазначає про наявність пом`якшуючих обставин та просить призначити менше покарання, ніж зазначено у вироку.

Однак, касаційна скарга з зазначених у ній підстав, з огляду на положення, передбачені статтею 424 КПК, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції в цьому випадку, оскільки предметом перегляду може бути лише вищезазначена ухвала Чернігівського апеляційного суду від 18 січня 2023 року про повернення засудженому ОСОБА_4 апеляційної скарги на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 5 жовтня 2022 року, оскільки вона могла перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

Проте вимог щодо скасування зазначеного рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 не заявлено.

На підставі пункту 1 частини 3 статті 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана засудженим без додержання вимог, передбачених статтею 427 КПК, та підлягає поверненню.

Відповідно до вимог частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 5 жовтня 2022 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3