Справа № 306/327/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.11.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/193/22 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 09.02.2022.
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючий, з середньою освітою, судимий вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.09.2020 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 02 (два) роки, засуджений:
- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано покарання, призначене вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.09.2020 та остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одну) грн 55 коп. судових витрат на залучення експерта.
Речові докази: лазерний оптичний диск з надписом CD-R DATA 700 MB/VIDEO 80 min 52X ARITA, залишено при матеріалах справи; навісний замок (спецпакет SUD 1129978), пластмасовий бутель ємкістю 5 літрів та скляний бутель ємкістю 10 літрів - повернуто потерпілому ОСОБА_8 ; черевик коричневого кольору марки Lacoste, гіпсовий зліпок знищено.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
04.01.2021 близько 02 год ОСОБА_6 , з метою незаконного безкоштовного заволодіння чужим майном та обернення на свою користь, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження навісного замка, проник до підсобного приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , звідки з дерев`яних стелажів викрав 15 літрів вина домашнього виготовлення, середня ринкова вартість цін якого станом на 04.01.2021 становить 50 грн за один літр, на загальну суму 750 грн, яке зберігалось в двох ємкостях, а саме в пластмасовому бутлі ємкістю 10 літрів, вартість якого не представляє матеріальної цінності та скляному бутлі вартістю 173 грн. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 923 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність винуватості в пред`явленому обвинуваченні та кваліфікацію його дій, посилаючись на невірне призначення йому покарання, в тому числі із застосування положень ст. 71 КК України, просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років. В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що судом не в повній мірі враховано те, що заподіяну злочином шкоду він потерпілому повністю відшкодував, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки та двох неповнолітніх дітей на утриманні.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника та потерпілого, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних осіб, береться до уваги те, що дані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення розгляду кримінального провадження не подавали, причини неявки не повідомили.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги та позиція сторони захисту свідчать про те, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше сховище, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряється і визнається таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на вимогах кримінального та кримінального процесуального закону, а також наявних у матеріалах провадження доказах.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
З огляду на вищенаведене, вирок переглядається у межах апеляційної скарги, тобто в частині призначення покарання.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.
Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статей КК України були дотримані, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.
З вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання судом першої інстанції взято до уваги те, що передбачене ч. 3 ст. 185 цього Кодексу кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, згідно висновку Свалявського районного відділу з питань пробації, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі на певний строк неможливе, оскільки він становить небезпеку для суспільства, схильний до вчинення повторних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, повне відшкодування потерпілому заподіяної злочином шкоди, а також обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів.
Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, яке відповідно до санкції ч. 3 ст. 185 КК України є мінімальним за розміром.
Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і те, що ОСОБА_6 засуджений згідно вироку Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.09.2020 за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 02 (два) роки. У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином взяв до уваги, що кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив після ухвалення щодо нього вироку від 15.09.2020 та обґрунтовано застосував положення ст. 71 КК України й призначив обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (один) місяць, частково приєднавши покарання за попереднім вироком.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання колегія суддів вважає таким, що відповідає як характеру та ступеню вчиненого ОСОБА_6 римінально-караного діяння, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченого в дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не дотримався вимог ч. 2 ст. 65 КК України, не врахував дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються вище наведеним.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 посередньо характеризується за місцем проживання, зокрема, за час проживання на території Свалявської міської ради участі в громадському житті міста не приймає, непрацюючий, на даний час проживає в АДРЕСА_1 .
З вищенаведених підстав, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має на утриманні неповнолітніх дітей, шкода у кримінальному провадженні відшкодована, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не впливають на вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання як за ч. 3 ст. 185 КК України, так і остаточного із застосуванням положень ст. 71 цього Кодексу, і у свою чергу не дають підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.
Решта доводів апеляційної скарги не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Тому, апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними та необґрунтованими, задоволенню не підлягає, а вирок як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 09.02.2022 щодо нього, -без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою,- в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: