Житомирський апеляційний суд
Справа №287/379/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції судове провадження №287/379/16-к за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 14.06.2022,
В С Т А Н О В И В:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та просить її скасувати, а своїм рішенням звільнити її умовно- достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, призначеного вироком Олевського районного суду Житомирської області від 02.03.2018. При цьому, наголошує, що дійсно з 01.11.2021 і на цей час відбула вже понад 1/2 призначеного їй строку додаткової міри покарання, порядок та умови перебування на обліку - не порушувала, у вчиненому розкаялася та всю причинену нею шкоду відшкодувала. Звертає увагу, що на даний час є приватним підприємцем, та крім підприємницької діяльності, ще допомагає армії та людям, є волонтером. Вважає, що суд першої інстанції при розгляді її клопотання щодо умовно- дострокового звільнення від відбування додаткового покарання допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки відмовляючи у задоволенні цього клопотання не перевірив та не обґрунтував у судовому рішенні обставини, які є підставою для застосування пільги, що передбачена ст.81 КК України, у зв`язку із чим прийняв відповідне рішення, виключно з підстав неможливості її звільнення умовно-достроково від призначеного додаткового покарання, що суперечить вимогам матеріального закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженої ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який не заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженої, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З ухвали убачається, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст.81 КК України та ст.539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (основного та додаткового) являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Аналізуючи дані про поведінку засудженої за весь період відбуття покарання, суд першої інстанції правильно встановив відсутність відповідних підстав для задоволення клопотання засудженої.

З таким висновком суду погоджується й апеляційний суд та вважає, що в матеріалах провадження відсутні переконливі докази, котрі слугували б беззаперечними підставами для звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування додаткової міри покарання, а отже клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженої наразі є передчасним.

Так, дослідженням матеріалів судового провадження №287/379/16-к встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком Олевського районного суду Житомирської області від 02.03.2018 за ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16.07.2018 апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 02 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

01.03.2021 ухвалою Дніпровського апеляційного суду ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 11.01.2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання скасовано та постановлено нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_7 задоволено та звільнено умовно-достроково від відбування призначеного покарання ОСОБА_7 на не відбутий строк 5 місяців 27 днів.

В свою чергу, як вбачається з інформаційної довідки Коростенського РВ Філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області від 04.02.2022 на засуджену ОСОБА_7 та доданих додатків (т.2 а.п.184-190), під час перебування на обліку остання до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, обов`язки встановлені законом та судом не порушувала.

У відповідності до довідки характеристики з місця проживання, ОСОБА_7 має скоріш загальні характеристики.

Разом з цим, відповідних даних (інформації) про заохочення ОСОБА_7 та висвітлення вчинків з її боку, котрі здійснювались з мотивів, прямо протилежних тим, що сприяли вчиненню нею тяжкого злочину у сфері безпеки руху, життя і здоров`я громадян,- відсутні.

При цьому, належних даних, які би базувалися на всебічному врахуванні поведінки засудженої за весь період відбування покарання фактично відсутні в матеріалах провадження, не надані такі данні, як суду першої інстанції, так і апеляційної.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, надані органом пробації характеризуючі дані на засуджену ОСОБА_7 достатньо не відображають процес виправлення засудженої на протязі всього періоду відбування нею додаткового покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Олевського районного суду Житомирської області від 02 березня 2018 року.

Апеляційний суд в даному випадку звертає увагу, що при вирішенні питання про можливість застосування до засудженої умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженої за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженої в цілому.

При цьому, апеляційної інстанції бере до уваги поведінку засудженої ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, як і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженої в цілому.

Викладені вище доводи у своїй сукупності, зокрема суспільну небезпечність вчиненого злочину, ступеню його тяжкості, який пов`язаний із грубим порушенням правил безпеки дорожнього руху, що призвело до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини, конкретних обставин вчиненого злочину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особи засудженої та її поведінку за весь час відбування покарання, приводять суд до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Одночасно, матеріали провадження не містять належних доказів на підтвердження того, що у засудженої є у власності транспортний засіб, як і доказів того, що керування транспортним засобом є основним джерелом доходів ОСОБА_7 та її сім`ї. Не надані такі докази засудженою і суду апеляційної інстанції.

Також слід враховувати, що застосування до засудженої до позбавлення волі особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду і має застосовуватись після ретельного дослідження усіх даних, які дозволять зробити всебічний і об`єктивний висновок про виправлення засудженої, виключить можливість помилки в застосуванні умовно-дострокового звільнення.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає що застосування до засудженої ОСОБА_7 положення ст.81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, застосування положень ст.81 КК України до засудженої є безпідставним.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 14.06.2022, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :