ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/450/23

Провадження № 1-кп/568/55/23

"05" квітня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

ознайомившись з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000043 (від 16.02.23 р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рівне, житель АДРЕСА_1 , повна середня освіта, не працюючий, на утриманні неповнолітніх та осбі непрацездатного віку немає, не депутат, судимий вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 30.07.2020 р., у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ :

16.02.2023 р. близько 12:00 год. ОСОБА_4 перебуваючи у лісовому масиві, неподалік с. Немирівка, Дубенського району, Рівненської області, діючи умисно, не маючи спеціального дозволу, з корисливих мотивів, з метою незаконного придбання, виявив поліетиленовий пакет, в якому знаходився корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН -5, споряджений зарядом вибухової речовини, засіб підриву уніфікованим запалом дистанційної дії типу УДЗГМ - 2, які являються в конструктивному поєднанні бойовим припасом - наступальною осколковою ручною гранатою РГН, придатна до вибуху, який шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав та в подальшому переніс на земельну ділянку, загального користування, що на околиці с. Немирівка, Дубенського району, Рівненської області, де незаконно зберігав.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, спрямоване на незаконне поводження з бойовим припасом, після незаконного придбання бойового припасу наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, в порушення Інструкції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №622 від 21.08.1998 року, без передбаченого законом дозволу, зберігав на земельній ділянці загального користування, що на околиці с. Немирівка, Дубенського району, Рівненської області до 16.02.2023 року, тобто до моменту виявлення у нього працівниками СКП відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області бойового припасу наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, спорядженої зарядом вибухової речовини, засіб підриву уніфікованим запалом дистанційної дії типу УДЗГМ - 2.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

29.03.2023 р. між прокурором Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні укладена угода про визнання винуватості. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст. 263 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України. Крім того, прокурор та підозрюваний визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення. Визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Враховуючи викладене, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, правовій кваліфікації кримінального правопорушення щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України.

Перевіряючи покарання, яке узгоджене сторонами угоди на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується, як тяжкий злочин.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченого, при цьому встановлено, що він раніше судимий, проте судимість погашена, за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно ст. 67 КК України - відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Крім того, беручи до уваги критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, активне сприяння у розкритті злочину, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. А тому, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю один рік, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів у справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертизи, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.03.2023 року, укладену між прокурором Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000043 (від 16.02.2023 р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 4 530,72 грн.

Речові докази: осколки корпусу гранати РГД-5 та запалу УЗРГМ -2 - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляцiйна скарга до Рiвненського апеляцiйного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1