06.03.23
Справа № 635/2090/22
Провадження по справі №1-кп/635/9/2023
У Х В А Л А

06 березня 2023 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні звернувся до суду із клопотанням, в якому просив продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці та покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ст.194 КПК України - не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває без дозволу суду; прибувати до суду із встановленою періодичністю; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченої переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні. Вказані ризики підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, остання може переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує можливістю обвинуваченої шляхом погроз, умовлянь незаконно вплинути на потерпілу та свідків, анкетні дані та місце проживання яких відомі обвинуваченій,з метою примусити останніх змінити показання на її користь.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти продовження відносно неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченої.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2022 року продовжено застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 11 січня 2023 року, який полягає в забороні їй залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або суду, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 .

В подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 продовжувався Харківським районним судом Харківської області, на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 січня 2023 року на два місяці до 09 березня 2023 року включно.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк тримання обвинуваченої під домашнім арештом закінчується 09 березня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст.177 КПК України, зокрема переховування від суду, незаконно впливу на свідків.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії».

Надаючи оцінку можливості обвинуваченій переховуватися від суду, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, враховує характер та фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, зміст пред`явленого обвинувачення, згідно якого вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, та вважає, що вказані обставини в сукупності вказують на підвищену суспільну небезпечність як самого діяння, так і особи обвинуваченої.

При цьому суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченої у сукупності із тяжкістю покарання, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідка ОСОБА_7 , суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачена стає обізнаною про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак остання може здійснювати вплив на свідка ОСОБА_7 , з метою його спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які йому достовірно відомі.

З урахуванням встановлених слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу, тяжкості обвинувачення у сукупності з даними особи обвинуваченої, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання їх винуватою, а також тієї обставини, що свідок ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню не допитаний, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для застосування стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченій без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинувачену обов`язків не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває без дозволу суду; прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,181, 194, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченій без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , на два місяці до 06 травня 2023 року.

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду.

-утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу визначити два місяці, тобто до 06 травня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Копію ухвали направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 07 березня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1