ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000078 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого:

- 25.02.1997 року Хотинським районним судом, за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-17.05.2000 року Хотинським районним судом за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-24.02.2005 року Хотинським районний судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки;

-16.06.2005 року Хотинським районним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-21.05.2009 року Хотинським районним судом за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;

-16.10.2009 року Хотинським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 06.04.2012 року Хотинським районним судом за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту;

- 02.10.2012 року Хотинським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-24.04.2015 року Хотинським районним судом за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту;

- 15.02.2016 року Хотинським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

Провадження№11-кп/822/410/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 389 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

-21.04.2016 року Вижницьким районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 13.11.2018 року умовно-достроково звільненого на не відбутий термін 4 місяці 1 день; 06.08.2020 року Хотинським районним судом за ч. 1 ст. 395 КК України до арешту терміном на 3 місяці;

-11.11.2020 року Новоселицьким районним судом за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.05.2022 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі терміном 1 місяць 28 днів на 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2022 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та йому призначене покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11.11.2020 року та з урахуванням приписів ст.72 КК України, остаточно призначене ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 6 місяців 4 днів обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо протягом 1 річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконуватиме покладені на нього обов`язки.

На вказаний вирок прокурор Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати вирок в частині призначення покарання і звільнення від відбування покарання з випробуванням та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим за ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 4 місяців арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до

призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за

вироком Новоселицького районного суду від 11.11.2020року та остаточно призначити покарання у виді 4 місяців 5 днів арешту.

Посилається на те, що судом при ухвалені вироку та призначенні покарання не було дотримано вимог закону і не враховано, що обвинувачений раніше неодноразово судимий та після заміни реальної міри покарання на громадські роботи не зробив належних для себе висновків, не працевлаштувався, тобто не проявивши схильності до правомірної поведінки, навпаки вчинив нові кримінальні правопорушення, що свідчить про його суспільну небезпечність.

Крім цього, ОСОБА_6 і раніше не виконував покладені на нього судом обов`язки, про що свідчить його неодноразове ухилення від адміністративного нагляду, за що він в минулому неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Також зазначає, що 28.09.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч.2 ст.190 КК України у вчиненні кримінального правопорушення щодо неповнолітньої особи, скоєне у стані алкогольного сп`яніння за обставин, які мали місце ще 27.06.2022 року , тобто в період ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вказані обставини на час розгляду справи в суді першої інстанції не були відомі стороні обвинувачення та не досліджувались судом, тому просить

колегію суддів додатково дослідити копію повідомлення про підозру

ОСОБА_6 від 28.09.2022 року

У зв`язку з цим, вважає, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, шляхом покладення на нього обов`язків визначених ст. 76 КК України, не буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого,який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги,дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Районним та апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11.11.2020 року до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, із заміною невідбутої частини покарання терміном 1 місяць 28 днів на 200 годин громадських робіт відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 12.05.2022 року, будучи обізнаним про необхідність виходу на відпрацювання громадських робіт, достовірно знаючи про покладені на нього обов`язки, при цьому будучи попередженим про можливе притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, умисно, без поважних на те причин в період з 27.06.2022 року до 30.06.2022 року (включно),а також з 01.07.2022 року до 29.07.2022 року (включно) не з`являвся на їх відпрацювання до Зарожанського старостинського округу Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області

Таким чином, ОСОБА_6 злісно ухилився від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, порушивши встановлені законодавством порядок та умови відбування покарання, залишивши не відпрацьованими 132 години громадських робіт на території с. Зарожани, Дністровського району, Чернівецькі області

Тим самим, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.389 ч.2 КК України-ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються наданими суду доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

За таких обставин судова колегія не наводить у вироку доводів на підтвердження висновків суду в цій частині.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_6 апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, а висновок суду про звільнення останнього від покарання з випробуванням- таким, що не ґрунтується на вимогах Закону.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, суд, як вбачається з вироку, посилався на загальні засади призначення покарання - тяжкість скоєного злочину, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та його поведінку після вчинення інкримінованого йому проступку, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки,вже в серпні відпрацював всі години громадських робіт згідно графіку, що,на думку суду, вказує на те, що обвинувачений критично оцінив свої дії

Однак, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням,суд не зважив на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.05.2022 року засудженому за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_6 замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі, яка була призначена вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11.11.2020 року на більш м`яке покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Протягом червня липня 2022 року ОСОБА_6 ухилився від відбування цього покарання.

Викладене свідчить,що належних висновків обвинувачений для себе не зробив,на шлях виправлення не став та застосована судом до обвинуваченого пільга у виді заміни більш суворого покарання більш м`яким не була дієвою.

Суд залишив поза увагою і те,що ОСОБА_9 раніше 13 разів судимий, у тому числі за вчинення умисних тяжких злочинів,відбував покарання у місцях позбавлення волі,звідки був звільнений на підставі ст.82 КК України.

Після звільнення не працевлаштувався,а також не відбував покарання у виді громадських робіт.

Окрім того, із долучених прокурором до апеляційної скарги матеріалів вбачається,що 28 червня 2022 року внесені відомості про скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину щодо неповнолітньої особи в період відбування покарання у виді громадських робіт.Наразі обвинувальний акт скерований до суду.

Наведене негативно характеризує обвинуваченого і спростовує висновок суду про можливість його виправлення без реального відбування покарання.

Призначивши обвинуваченому за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання, і одночасно звільнивши його від відбуття призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд, фактично звільнив ОСОБА_6 і від відбування громадських робіт, що є недопустимим.

За таких обставин звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є безпідставним, а тому апеляційні вимоги прокурора в цій частині є обгрунтованими.

Отже,вирок суду в частині призначення покарання необхідно скасувати та ухвалити новий з підстав, що передбачені ст.407,409,413,414,420 КПК України,оскільки внаслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність(ст.75 КК України) судом призначене покарання, яке через м`якість не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.

При призначенні ОСОБА_6 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують покарання-щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин судова колегія вважає,що реальне покарання у виді арешту буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно наданої прокурором апеляційному суду довідки, ОСОБА_6 наразі повністю відбув покарання у виді громадських робіт,а тому підстав для застосування вимог ст.71 КК України та задоволення в цій частині апеляційних вимог прокурора судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.404,407,409,413,414,418,420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.389 КК України скасувати в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_10