Справа № 461/6524/22
Провадження № 1-кп/461/713/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.2022 м.Львів
Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ділове, Рахівського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має одну дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, маючи спільний умисел на незаконне збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним збутом підроблених грошей, вступив у злочинну змову із громадянином Словаччини Рітчером Томасом (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження), після чого за невстановлених досудовим слідством обставин (час, місце та спосіб) придбали у невстановленої досудовим слідством особи підроблені грошові кошти у вигляді дев`яти банкнот іноземної валюти номіналом по 500 Євро у загальній сумі 4 500 євро. Так, 25.09.2021, приблизно о 22:32 год., група осіб у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зайшли в пункт обміну валют ТзОВ «Фінансова компанія» «А ФІНАНС», який розташований в магазині під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 . У подальшому, ОСОБА_4 , виконуючи протиправну вказівку ОСОБА_6 та діючи згідно попередньо обумовленого, злочинного плану, який полягав у збуті підроблених грошей, керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_4 у приміщенні магазину отримав від ОСОБА_6 іноземну валюту у сумі 4 500 євро у кількості дев`яти банкнот номіналом купюр по 500 євро, які останні попередньо незаконно придбали за невстановлених досудовим слідством обставинах та у невстановленої досудовим слідством особи, зберігали та перевозили із собою з метою подальшого збуту, так вдаючи із себе добросовісного покупця, достовірно знаючи, що наявні у них банкноти номіналом 500 Євро не відповідають аналогічним банкнотам, що перебувають в офіційному обігу Центрального банку Євросоюзу тобто є підробленими, під приводом обміну іноземної валюти на грошові кошти, які перебувають в офіційному обігу Національного банку України (гривні), передав у віконце обміну валют касиру ОСОБА_7 , вказані грошові кошти, а саме банкноти номіналом 500 Євро зразка 2002 року, з серійними номерами: X1, X7, X7, X7, X1, X3, X3, X4, X4, з метою здійснення валютної операції, після проведення якої отримав відповідно до квитанції № 130 ТзОВ «ФК «А ФІНАНС» грошові кошти у сумі 138 150 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та збут підроблених грошей, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.199 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, визнав повністю, та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладені у обвинувальному акті. Пояснив суду, що 25.09.2021, разом з Рітчер Томасом, зайшов в пункт обміну валют, який розташований в магазині під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 , де отримав від останнього підроблену іноземну валюту у сумі 4 500 євро та передав їх у віконце обміну валют касиру з метою здійснення валютної операції, після проведення якої отримав грошові кошти у сумі 138 150 гривень. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.
Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.199 КК України є правильною, оскільки останній вчинив придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та збут підроблених грошей, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.199 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, одружений, має одну дитину, з середньою освітою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а тому суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.199 КК України.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання передбаченого санкцією ч.2 ст.199 КК України, суд зазначає наступне.
Статтями 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчинені злочину, є конфіскація майна.
Відповідно до положень ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.
Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.
Однак, суд враховує, що відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Наведений перелік є вичерпним.
Отже, при застосуванні положень ст.75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 16 серпня 2018 року у справі № 183/163/14 (провадження № 51-3549км18), а також неодноразово висловлювалася Верховним судом України (ухвали від 13.01.2005 року, від 4 березня 2010 року).
Також, суд враховує, що у п.19 постанови Пленуму ВС «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 роз`яснено, що коли додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (частини статті) є обов`язковим, то в разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст.77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. Приймаючи таке рішення, у вироку мають бути наведені відповідні мотиви.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Окрім того, суд вважає за необхідне запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути вартість проведення експертизи №СЕ-19/114-22/818-ДД від 28.01.2022 в сумі 1716,20 грн.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 125 КК України, ст.ст.368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 01.12.2022 у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної у справі технічної експертизи №СЕ-19/114-22/818-ДД від 28.01.2022 в сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн. 20 коп.

Арешт, накладений ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 01.12.2022 у справі №461/6389/22 (провадження 1-кс/461/5466/22) на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0383, площею 0,06 га, дата реєстрації 21.08.2019, після набрання вироком законної сили скасувати.
Після набрання вироком законної сили речові докази у справі, а саме:

DVD-R диск із відеозаписом з кафе-бар «Соус», наданий уповноваженим представником ТОВ «ФК» А ФІНАНС» - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000430;

DVD-R диск із відеозаписом з обмінна валют, наданий уповноваженим представником ТОВ «ПРЕМІУМ ФІНАНС» - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000430.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1