Провадження № 1-кс/752/4986/22
У Х В А Л А

02 листопада 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора відділу Офісу генерального прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання подане старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві, ОСОБА_7 погоджене прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0002229, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 5 ст. 191 КК України, подане в порядку глави 18 Кримінального процесуального кодексу України,

встановив:

27.10.2022 року старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві, ОСОБА_7 за погодженням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах кримінального провадження №0002229, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 5 ст. 191 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 18.12.2015 року Виконавчим комітетом Всеукраїнської громадської організації «Федерація футболу України», яку реорганізовано в Громадську спілку «Федерація футболу України», а назву 17.05.2019 змінено на Громадська спілка «Українська асоціація футболу» (далі ФФУ або УАФ) було обрано Виконавчим директором ФФУ.
Наказом Президента ФФУ ОСОБА_8 від 22.12.2015 за № 324-к/тр ОСОБА_4 , директора Департаменту правової роботи та міжнародних зав`язків ФФУ, переведено на посаду виконавчого директора ФФУ з 22.12.2015 (з 15.03.2016 назву посади змінено на «Генеральний секретар»).
Відповідно до наказу № 326 к/тр від 22.12.2015, виданого президентом ФФУ ОСОБА_8 , ОСОБА_4 з метою оперативного вирішення виробничих питань надано право першого підпису фінансових та інших документів ФФУ.
Таким чином, ОСОБА_4 як Генеральний секретар ФФУ, був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою.
Будучи службовою особою, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в липні 2016 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 та іншими невстановленими слідством особами, виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, які належать ФФУ і які 18.07.2016 надійшли від УЄФА на банківський рахунок компанії «Newport Management LTD», в особливо великому розмірі, на користь невстановлених осіб, за наступних обставин.
Відповідно до статуту Всеукраїнської спортивної громадської організації «Федерація футболу України» (в подальшому організаційну форму змінено на «громадська спілка», а назву згодом змінено на «Українська асоціація футболу», зі змінами зареєстрованими наказом Печерського районного управління юстиції у м. Києві за № 229/01-01-11 від 19.03.2015, ГС «Федерація футболу України» є всеукраїнською громадською незалежною організацією фізкультурно-спортивного спрямування зі статусом юридичної особи, створеної відповідно до Законів України «Про громадські об`єднання» та «Про фізичну культуру і спорт» на засадах колективного членства. Відповідно до свого правового статусу ФФУ користується всіма встановленими законодавством України правами для виконання завдань та досягнення цілей, визначених статутом, зокрема виступати учасником цивільно-правових відносин, набувати майнових та немайнових прав.
Наказом Державної служби молоді та спорту України № 5262 від 29.12.2012 ФФУ надано статус національної спортивної федерації та на підставі договору про співпрацю № 14/5 від 27.02.2014 укладеного з Державною службою молоді та спорту України, як центральним органом виконавчої влади, надано повноваження щодо розвитку футболу і виключне право представляти Україну в ФІФА та УЄФА.
Як національна спортивна федерація, ФФУ є членом Союзу Європейських Футбольних Асоціацій (Union of European Football Associations) (далі УЄФА) та щорічно отримує від нього виплати:
-платежі за цільовою програмою УЄФА «HatTrick», які здійснюються на підставі регламентних документів УЄФА та угод між УЄФА та ФФУ, якими визначено суми, призначення платежів та обов`язки ФФУ щодо їх використання;
-щорічні солідарні платежі, які здійснюються на підставі регламентних документів УЄФА в розмірі, встановленому Виконавчим комітетом УЄФА, з метою покриття адміністративних витрат національних асоціацій-членів УЄФА;
-платежів в рамках розподілу доходів від централізації прав на телетрансляції футбольних матчів, які здійснюються на підставі регламентних документів УЄФА та мають бути використані ФФУ для реалізації її статутної діяльності.
Відповідно до ч. 3 ст. 39 Статуту ФФУ джерелами її фінансування є, у тому числі, фінансова допомога від ФІФА та УЄФА, кредити.
Встановлено, що 26.04.1999 між ФФУ та компанією «Newport Management LTD» (реєстраційний номер 71912, Британські Віргінські острови), укладено агентську угоду, у відповідності до умов якої Агент (компанія «Newport Management LTD») зобов`язаний надавати ФФУ допомогу для швидкого проведення розрахунків в межах відносин з міжнародними футбольними організаціями. З цією метою Агент: має від імені та за вказівками ФФУ отримувати на свій рахунок грошові кошти, які перераховують міжнародні футбольні організації, зокрема: компенсацію за участь українських футбольних команд у міжнародних змаганнях; компенсацію за участь українських футбольних арбітрів у міжнародних змаганнях; компенсацію за участь представників ФФУ у заходах, що здійснюються під егідою УЄФА, інших міжнародних футбольних організацій. Відповідно до пункту 4.1.3 указаної угоди ФФУ зобов`язана своєчасно надавати агенту реквізити, по яких він має перераховувати грошові кошти, отримані від міжнародних футбольних організацій.
Пунктом 7.1 Агентської угоди від 26.04.1999 передбачено, що агент жодним чином не отримує прав власності на кошти, які надходять на його рахунок від міжнародних футбольних організацій в межах цієї угоди.
На підставі Комерційних положень для Європейських кваліфікаційних матчів Євро 2016 та Чемпіонату Світу ФІФА 2018 ФФУ мала право на отримання в серпні 2016 року від УЄФА платежу в сумі 4 400 000 євро в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації.
Встановлено, що 23.06.2016 генеральним секретарем ФФУ ОСОБА_4 було підписано офіційний запит до УЄФА про якнайскорішу, тобто раніше встановленого строку, виплату належного ФФУ 4-го платежу в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації. На підставі зазначеного запиту, 15.07.2016 УЄФА було здійснено на користь ФФУ платіж в сумі 4 392 666 євро з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата» (платіж в розмірі 4 400 000 євро зменшено на 7 334 євро (2% річних) з огляду на передчасну виплату).
18.07.2016 вказаний платіж від УЄФА в сумі 4 392 666 євро було зараховано на банківський рахунок агента ФФУ компанії «Newport Management LTD» № 24, IBAN No.: НОМЕР_1 в BANK OF CYPRUS LTD відповідно до Агентської угоди від 26.04.1999.
На адресу ФФУ 08.08.2016 надійшла скан-копія кредитового авізо від УЄФА, датованого 22.07.2016, про те, що УЄФА раніше встановленого строку зараховано 4-й платіж в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації УЄФА ЄВРО 2016 та кваліфікаційні матчі Чемпіонату Світу ФІФА 2018 в сумі 4 400 000 євро на користь ФФУ.
У липні 2016 року (точна дата не встановлена) у Генерального секретаря ФФУ ОСОБА_4 , який діяв спільно з директором Департаменту фінансів ФФУ ОСОБА_9 та інших невстановлених слідством осіб, достеменно обізнаних про отримання ФФУ від УЄФА зазначених грошових коштів на рахунок компанії-агента «Newport Management LTD», виник злочинний умисел на заволодіння вказаних грошових коштів на користь невстановлених осіб.
З метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, розробили план злочинної діяльності, за яким ОСОБА_9 відповідно до відведеної їй злочинної ролі була зобов`язана особисто, або шляхом залучення працівників очолюваного нею Департаменту фінансів ФФУ:
- отримати від невстановленої слідством особи первинні фінансово-господарські документи (інвойси) від підконтрольних спільникам іноземних компаній з метою створення видимості проведення фінансово-господарських операцій з такими іноземними компаніями щодо постачання товарів і послуг в інтересах ФФУ;
- підготувати, оформити і направити представнику компанії-агента «Newport Management LTD» ОСОБА_10 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_9 та забезпечувала комунікацію між ФФУ та компанією «Newport Management LTD» щодо виконання Агентської угоди від 26.04.1999 за взаємною згодою сторін, розпорядження ФФУ на проведення компанією-агентом «Newport Management LTD» за рахунок коштів, які надходитимуть від УЄФА на банківські рахунки компанії-агента «Newport Management LTD» в інтересах ФФУ, платежів на банківські рахунки підконтрольних спільникам іноземних компаній за товари і послуги без наміру їх фактичного отримання ФФУ;
- приховати сліди злочину шляхом не відображення у фінансовій звітності ФФУ інформації про частину коштів, отриманих від УЄФА, які на підставі розпоряджень ФФУ були спрямовані на банківські рахунки підконтрольних спільникам іноземних компаній під виглядом оплати за товари і послуги.
У період з серпня по грудень 2016 року ОСОБА_9 , будучи обізнаною про факт надходження належного ФФУ платежу від УЄФА в сумі 4 392 666 євро на банківський рахунок компанії «Newport Management LTD», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересів ФФУ, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_4 та іншими невстановленими слідством особами, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, особисто та із залученням працівників очолюваного нею Департаменту фінансів ФФУ, які не були обізнані про дійсні злочинні наміри ОСОБА_9 та виконували її вказівки:
- отримала від невстановленої особи первинні фінансово-господарські документи, а саме, 43 інвойси від підконтрольних спільникам іноземних компаній на оплату за товари і послуги для ФФУ без наміру їх фактичного отримання на загальну суму 3 270 435,17 євро;
- підготувала і оформила 18 розпоряджень ФФУ на проведення компанією-агентом «Newport Management LTD» за рахунок 4-го платежу від УЄФА в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації УЄФА ЄВРО 2016 та кваліфікаційні матчі ОСОБА_11 Світу ФІФА 2018 оплати на користь підконтрольних спільникам іноземних компаній за постачання товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 без наміру їх фактичного отримання на загальну суму 3 271 401,17 євро;
- направила за допомогою електронних засобів зв`язку, а саме, електронних поштових скриньок ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , які використовувала ОСОБА_9 , на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку використовувала представник компанії-агента «Newport Management LTD» ОСОБА_10 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_9 , скановані копії отриманих від невстановленої особи інвойсів від підконтрольних спільникам іноземних компаній і підготовлені розпорядження ФФУ на проведення компанією-агентом «Newport Management LTD» за рахунок 4-го платежу від УЄФА в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації УЄФА ЄВРО 2016 та кваліфікаційні матчі ОСОБА_11 Світу ФІФА 2018 оплати на користь підконтрольних спільникам іноземних компаній за постачання товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 без наміру їх фактичного отримання на загальну суму 3 271 401,17 євро.
Скановані копії розпоряджень ФФУ та доданих до них інвойсів, які надходили на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку використовувала представник компанії-агента «Newport Management LTD» ОСОБА_10 і яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зберігала на флеш-носій та, після отримання від ОСОБА_9 в телефонному режимі підтвердження, з використанням електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_6 направляла представникам «Newport Management LTD» на електронні адреси ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_8 для подальшого проведення платежів.
Після проведення «Newport Management LTD» платежів на підставі розпоряджень ФФУ та доданих до них інвойсів, отриманих від ОСОБА_10 , представники «Newport Management LTD» надсилали скановані копії документів про виконання таких платежів, на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_6 , якою користувалася ОСОБА_10 .
У свою чергу, ОСОБА_10 направляла отримані від представників «Newport Management LTD» скановані копії документів про виконання платежів за допомогою електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_5 на електронні поштові скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 , які використовувала ОСОБА_9 .
На підставі розпоряджень ФФУ компанією «Newport Management LTD» в період з 05.08.2016 по 01.12.2016 було здійснено 43 платежі на банківські рахунки підконтрольних спільникам іноземних компаній на загальну суму 3 271 481,17 євро за рахунок 4-го платежу від УЄФА в рамках розподілу доходів від централізації прав на Європейські кваліфікації УЄФА ЄВРО 2016 та кваліфікаційні матчі Чемпіонату Світу ФІФА 2018.
Відповідно до інвойсів, на підставі яких компанією «Newport Management LTD» в період з 05.08.2016 по 01.12.2016 за розпорядженнями ФФУ перераховувалися кошти на користь іноземних компаній, оплата здійснювалася за постачання великих обсягів елітних сортів чаю, кави, морепродуктів, електротехнічного обладнання, місцем поставки яких було визначено Гамбург (Німеччина), Краков та Варшава (Польща), а також за надання транспортних послуг на території іноземних держав без їх деталізації щодо транспортних засобів, маршрутів, кількості вантажу або пасажирів.

Як встановлено слідством, ФФУ протягом 2016-2020 років не отримувала на території України товари, за які здійснювалася оплата в період з 05.08.2016 по 01.12.2016 на підставі підготовлених ОСОБА_9 розпоряджень ФФУ за рахунок коштів, які надійшли від УЄФА на рахунок компанії-агента «Newport Management LTD».

При цьому, іноземні компанії, яким «Newport Management LTD» перераховувалися кошти на підставі розпоряджень ГС «Федерація футболу України», не мають відношення до футболу, не мали за весь період своєї діяльності будь-якої маркетингової активності, не рекламували свої товари і послуги з метою залучення клієнтів.

Водночас, частина коштів, які 18.07.2016 року надійшли від УЄФА на банківський рахунок компанії-агента «Newport Management LTD» в сумі 850 000 євро була перерахована компанією «Newport Management LTD» 2-ма платежами на банківський рахунок ФФУ № НОМЕР_2 в ПАТ «Перший український міжнародний банк» на підставі розпоряджень ФФУ, а саме:
- 600 000 євро на підставі розпорядження № 1973 від 13.09.2016, на якому невстановленою слідством особою виконано підпис від імені першого віце-президента ФФУ ОСОБА_12 , сканована копія якого надійшла на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку використовувала представник компанії-агента «Newport Management LTD», з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_9 , яку використовували працівники Департаменту фінансів ФФУ;
- 250 000 євро на підставі розпорядження № 2349 від 09.11.2016, на якому невстановленою слідством особою виконано підпис від імені генерального секретаря ФФУ ОСОБА_4 , сканована копія якого надійшла на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку використовувала представник компанії-агента «Newport Management LTD», з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_10 , яку використовували працівники Департаменту фінансів ФФУ.
Крім того, в клопотанні зазначено, що відповідно до статуту ФФУ закупівля чаю елітних сортів, кави, морепродуктів, електротехнічного обладнання, транспортних послуг на території іноземних держав не відповідає статутним цілям і меті ФФУ і такі товари і послуги не могли бути використані у здійсненні нею своєї статутної діяльності.

Висновком експерта від 02.04.2021 року № 30 за результатами проведення економічної експертизи, встановлено, що розмір матеріальної шкоди (збитків) у формі втрати активів (безповоротного зменшення активів) ФФУ та недоотримання належних доходів ФФУ внаслідок здійснення компанією «Newport Management LTD» оплати на користь третіх осіб за товари і послуги за рахунок коштів, отриманих від УЄФА в інтересах ФФУ з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата», документально підтверджується в сумі 90 310 546,29 грн.

Таким чином, внаслідок вчинення ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленими слідством особами вищевказаних умисних дій, частина коштів, які 18.07.2016 року надійшли від УЄФА на банківський рахунок компанії-агента «Newport Management LTD» в сумі 4 392 666 євро з призначенням «ЄВРО кваліфікації 2014-18, 4-та виплата» і належали ФФУ на праві власності, у період з 05.08.2016 по 01.12.2016 були перераховані на банківські рахунки підконтрольних спільникам іноземних компаній під виглядом оплати за товари і послуги на загальну суму 90 310 546,29 грн., без наміру фактичного отримання ФФУ таких товарів і послуг, що призвело до втрати активів, чим ФФУ та її колективним членам-регіональним футбольним федераціям було завдано матеріальні збитки на вказану суму.

Отже, Генеральний секретар ФФУ ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, виконуючи заздалегідь обумовлену частину злочинного плану з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, організував заволодіння грошовими коштами, які належать ГС «Федерація футболу України», що завдало матеріальних збитків ФФУ та її колективним членам-регіональним футбольним федераціям на загальну суму 90 310 546,29 грн., тобто в особливо великому розмірі.
Таким чином, вищевикладені обставини, свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України
Звертаючись до слідчого судді, з клопотанням слідчий за погодженням прокурора зазначає, що обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допитів свідків, матеріалами зібраними в порядку ст. 93 КПК України, матеріалами зібраними в порядку Глави 15 КПК України, висновком експертів за результатами проведення судової економічної експертизи, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий, обґрунтовуючи клопотання про необхідність застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, посилається на вчинення останнім особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років з конфіскацією майна, а також наявність ризиків, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду або не прибувати на виклики слідчого та прокурора посилаючись на різні нібито форс-мажорні та поважні причини. Крім того, ОСОБА_4 працюючи на посаді Геенального секретаря ГС «Українська асоціація футболу» має вплив на співробітників, а тому може впливати на свідків мотивуючи їх давати інші покази, які можуть негативно вплинути на проведення всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування та затягувати строк досудового розслідування. Крім того, слідчий посилається на ризики, передбачені п.п. 1 5 ст. 177 КПК України та просить визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 36 400 прожиткових мінімумів.
Під час розгляду клопотання прокурор, який входить до складу групи прокурорів у межах кримінального провадження № 0002229 клопотання підтримав, просив задовольнити з викладених у ньому підстав. При цьому врахувати, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді триманя під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.5 ст.191 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисники підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували. Зазначали, що підозра є необґрунтованою, вона не містить жодного конкретного діяння, яке вчинив ОСОБА_4 . Зазначали, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 підписано та вручено неуповноваженою особою. Стверджували, що підозра є необгрунтованою, а зазначені стороною обвинувачення ризики нічим не підтверджені. Крім того, наголошували на тому, що докази, на які посилається сторона обвинувачення, як на достатність пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме розпорядження до Newport про перерахування коштів, за твердженням сторони обвинувачення підписувалися від імені Генерального секретаря ОСОБА_4 невстановленою особою, а тому, на їх думку, підозра не містить даних про те в чому ж підозрюється ОСОБА_4 .. У зв`язку з зазначеним вище просили відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 ..

Будучи присутнім у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 категорично заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що не визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення з приводу чого йому було повідомлено про підозру, а також відсутність ризиків, які б свідчили, що він буде ухилятися від виконання ним процесуальних обов"язків, як підозрюваного. Вказав, що про наявність кримінального провадження йому було відомо за довго до повідомлення йому підозри, у той же час він не вчиняв будь-які дії, які б перешкоджали кримінальному провадженню. Просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування відносно нього запоібжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обгрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002229, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 5 ст. 191 КК України.
За даними протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справа № 752/29630/21, провадження 1-кс/752/4080/22 за клопотанням старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві, ОСОБА_7 погодженого прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вгляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 27.10.2022 року о 14 год. 45 хв. передана до провадження слідчого судді Голосївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .
Слідчим суддею встановлено, що 18.10.2022 року о 02 год. 29 хв. ОСОБА_4 у межах кримінального провадження №0002229, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 5 ст. 191 КК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ,ч.5 ст. 191 КК України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення органом досудового розслідування підтверджується даними:

протколу допиту свідка ОСОБА_14 від 24.10.2019 року;

протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 19.05.2020 року;

протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 25.10.2019 року;

протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 19.06.2020 року;

протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 10.06.2020 року;

протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 10.06.2020 року;

висновку експерта за результатами проведення економічної експертизи № 30 від 02.04.2021 року.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).
Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадження він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, він не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.
Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 р.,у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.). Отже на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, враховує і положення, що передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людиниу справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Наразі, слідчий судя критично відноситься до ризиків, про наявність яких вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти Росії» ( рішення від 01.06.2006 р.) Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як убачається з клопотання, сторона обвинувачення, як підстави для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного зпходу у вигляді тримання під вартою просить врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років, з конфіскацією майна, а тому він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду або не прибувати на виклики слідчого та прокурора з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також перебуваючи на посаді Генерального секретаря ГС «Українська асоціація футболу» може впливати на співробітників, впливати на свідків мотивуючи їх давати інші покази, що, на їх думку, підтверджує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, на переконання слідчого судді, існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідвання та уникнення його викликів, ґрунтується лише на припущеннях та об`єктивно не підтверджені належними доказами, оскільки, під час розгляду клопотання встановлено, що підозрюваному було достеменно відомо про наявність кримінального провадження, однак будь-яких дій спрямованих на переховування від органу досудового розслідування останнім не вчинялися.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що свідки, які були допитані протягом 2020 року у межах кримінального провадження №0002229, копії протоколів допитів яких долучено до матеріалів клопотання не є працівниками ГС « Української асоціації футболу», відомостей про те, що на останніх протягом 2020 - 2022 років здійснювався тиск зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 матеріали клопотання не містять та прокурором в судовому засіданні не доведено, при цьому будь-яких інших свідків, на яких ОСОБА_4 може впливати, перебуваючи на посаді Генерального екрутаря ГС « Українська асоціація футболу», орган досудового розслідування не зазначив.

Отже клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такі способи, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційним меті, яка ставиться до їх застосування
Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знаходить підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у видгляді тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.
Так, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.
При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує, що вагомість зібраних органом досудового розслідування доказів на обгрунтування підозри повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України не є достатньою для застосування до останнього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки, у нього ж на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, до кримінальної відповідальності не притягувався.
Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків на даний час, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
у задоволенні клопотання поданого старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві, ОСОБА_7 погодженого прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального ОСОБА_3 про застосування підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0002229, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 5 ст. 191 КК України , відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, в межах кримінального провадження № 0002229 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 та ч. 5 ст. 191 КК України, уродженця міста Івано-Франківськ, громадянина України, українця, зареєстрованого у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора у межах кримінального провадження № 0002229, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у кримінальному провадженні № 0002229, а саме зі ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , підозрюваною ОСОБА_9 та іншими фізичними особами, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягатимуть доказуванню під час кримінального провадження № 0002229;

- здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали щодо виконання особистого зобов`язання покласти на уповноваженого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві у межах кримінального провадження № 0002229, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2019 року.
Визначити строк дії покладених обов`язків у межах строку досудового розслідування, а саме до 18.12.2022 року включно.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1