Справа № 439/910/19 Головуючий у 1 інстанції Бунда А.О.
Провадження № 22-з/811/261/22 Доповідач в 2-й інстанції Левик Я. А.
УХВАЛА

02 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О., приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню, -
в с т а н о в и л а :

заочним рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Людмилою Олександрівною 12.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №431 про звернення стягнення на нерухоме майно магазин пл.83,5 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 , який складається з двох торгових залів та підсобної. Стягнуто з акціонерного товариства «Альфа - Банк» в користь держави судові витрати 768 гривень 40 копійок.

Додатковим рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 та стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у користь ОСОБА_1 1152,60 грн. сплаченого судового збору. У задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2021 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення за заявою позивача ОСОБА_1 про стягнення з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судових витрат.

Заочне рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року оскаржило Акціонерне товариство «Альфа Банк».

Додаткове рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року та ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2021 року оскаржила ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Альфа Банк» залишено без задоволення. Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року, додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року та ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2021 року залишено без змін.

25.11.2022 року до Львівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення судових витрат.
В заяві просить стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 51600 грн.
В обґрунтування заяви вказує на те, що позивачем ОСОБА_1 та Адвокатом Мазур Василем Васильовичем укладено договір про надання правничої допомоги від 05.06.2019 року у цивільній справі №439/910/19 та додаток №1 до нього. Згідно додатку №1 від 05.06.2019 року, який є невід`ємною частиною даного договору, до якого він не долучається і стосується лише сторін в частині оплати послуг, Позивачем з Адвокатом Мазур В.В. погоджено вартість його послу на таких умовах: вартість послуг обчислюється в розмірі 1200 гривень за одну годину фактично виконаної роботи: участь Адвоката в судовому засіданні першої інстанції, з урахуванням витрат на особистий транспорт, місця розташування суду становить грошову суму в розмірі 1500 гривень за одне судове засідання; участь Адвоката в судовому засіданні апеляційної інстанції, з урахуванням витрат на особистий транспорт, місця розташування апеляційного суду і його специфіки роботи, становить грошову суму в розмірі 2500 гривень за одне судове засідання; участь Адвоката в суді касаційної інстанції становить грошову суму в розмірі 5000 гривень; витрати на транспортні послуги в розмірі 6,0 гривень за один кілометр дороги, яку Адвокат подолав належним йому автомобілем в інтересах Клієнта. За досягнення Адвокатом позитивного результату для Клієнта у всіх справах, в тому ж числі і в тих, які вирішуються в позасудовому порядку, Клієнт оплачує Адвокату додатково винагороду (гонорар успіху) в розмірі десять відсотків від отриманої суми, чи від суми, яка підлягала стягненню з Позивача, чи від вартості повернутого майна. Вказує, що під час розгляду справи №439/910/19 у Львівському апеляційному суді Позивач понесла витрати на правничу допомогу, що підтверджується відповідними доказами і оформлені відповідними документами. Зазначає, що у апеляційних скаргах на додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05.01.2021 року та на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 11.02.2021 року, у справі №439/910/19 відображено про те, що для захисту прав та інтересів у даній цивільній справі 05.06.2019 року позивачем укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Мазур В.В. Згідно додатку №1 від 05.06.2019 року, Позивачем з адвокатом Мазур В.В. погоджено вартість його послуг на таких умовах: вартість послуг обчислюється в розмірі 1200 гривень за одну годину фактично виконаної роботи; участь адвоката в судовому засіданні першої інстанції, з урахуванням витрат на особистий транспорт, місця розташування суду становить грошову суму в розмірі 1500 гривень за одне судове засідання; участь адвоката в судовому засіданні апеляційної інстанції, з урахуванням витрат на особистий транспорт, місця розташування апеляційного суду і його специфіки роботи, становить грошову суму в розмірі 2500 гривень за одне судове засідання; участь адвоката в суді касаційної інстанції становить грошову суму в розмірі 5000 гривень; витрати на транспортні послуги в розмірі 6,0 гривень за один кілометр дороги, яку Адвокат подолав належним йому автомобілем в інтересах Клієнта. За досягнення Адвокатом позитивного результату для Клієнта у всіх справах, в тому ж числі і в тих, які вирішуються в позасудовому порядку, Клієнт оплачує Адвокату додатково винагороду (гонорар успіху) в розмірі десять відсотків від отриманої суми, чи від суми, яка підлягала стягненню з Позивача, чи від вартості повернутого майна. Вказує, що в розумінні вимог ст. 141 ЦПК України, позивачем проінформовано суд апеляційної інстанції про судові витрати, які вона несе в даній справі. Проте, з урахування поведінки Відповідача, який в продовж розгляду цивільної справи №439/910/19 у першій і апеляційній інстанціях жодного разу в судове засідання не з?являвся, судові засідання неодноразово відкладалися на тривалі терміни, що унеможливлювало передбачити розмір витрат, які Позивач може понести в даній справі, тим більше, з урахуванням місця здійснення адвокатської діяльності адвокатів Мазур В.В. - м.Стрий та Кусь Ю.О. - м.Львів.. Саме тому, заява про стягнення з Відповідача судових витрат Позивача подається у п`ятиденний термін після проголошення рішення суду в даній справі. Вказує, що послуги Адвокатом надано якісно, ефективно і в повному обсязі, з позитивним для Позивача результатом - постановою Львівського апеляційного суду від 15.11.2022 року про відмову в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Альфа-банк». В частині відмови в задоволенні апеляційної скарги Позивача, щодо стягнення судових витрат в інших провадженнях у цивільній справі №439/910/19, дана заява не стосується. Про виконану роботу Адвокатом і про оплату послуг Клієнтом 15.11.2022 року складено Акт виконаних робіт та Клієнту видано квитанцію на загальну суму 51600(п`ятдесят одна тисяча шістсот) гривень. Що стосується п`ятиденного строку, на подання заяви про стягнення судових витрат, звертає увагу на те, що постанова Львівського апеляційного суду прийнята 15.11.2022 року. П`ятиденний термін закінчився 20.11.2022 року у вихідний день - неділю, що з урахуванням вимог ст.ст. 123 та 124 ЦПК України, дає право для подачі такої заяви на наступний робочий день, після вихідного дня, тобто, 21.11.2022 року - у понеділок. А тому, строк на звернення із заявою про стягнення судових витрат, дотримано.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі

№ 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

В постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/2821/18 зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення частин п`ятоїсьомої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) (аналогічні положення містяться в частинах третійп`ятій статті 141 ЦПК України) попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частини другої статті 124 ГПК України (яка кореспондується з частиною другою статті 134 ЦПК України) у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Отже, наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не подав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у порядку, визначеному процесуальним законом. З урахуванням наведеного, а також положень статті 13 ГПК України, за змістом якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі на додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05.01.2021 року ОСОБА_1 просила вирішити питання щодо судових витрат апелянта ОСОБА_1 під час розгляду апеляційної скарги.

Окрім цього, в апеляційній скарзі на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 11.02.2021 року ОСОБА_1 просила вирішити питання щодо судових витрат апелянта ОСОБА_1 під час розгляду даної апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року та ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2021 року залишено без змін, відтак підстав для стягнення з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судових витрат за розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 немає.

Окрім цього, постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа Банк» залишено без задоволення, а рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів, 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк», однак у такому вона не вказує про те що очікує понести судові витрати за розгляд судом апеляційної інстанції апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року.

Крім цього, у матеріалах справи відсутній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивачка ОСОБА_1 понесла чи очікує понести у зв`язку з розглядом апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк».

Крім цього, ні під час апеляційного розгляду справи ні до закінчення судових дебатів у справі стороною позивачки ОСОБА_1 не вказано про намір подати докази витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення апеляційним судом судового рішення.

Водночас саме у заяві, яка була одержана апеляційним судом 25 листопада 2022 року, тобто після прийняття ним постанови від 15 листопада 2022 року за результатами розгляду апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк», ОСОБА_1 вперше просила здійснити відшкодування судових витрат, понесених нею на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної (апеляційної) інстанції до прийняття постанови у справі.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (в суді апеляційної інстанції до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (див. постанову Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18).

У разі, коли заява (клопотання) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла після ухвалення судом касаційної (апеляційної) постанови у справі за результатами розгляду касаційної (апеляційної) скарги, така заява (клопотання) учасника справи не розглядається, а питання розподілу судових витрат, про які йдеться у ній, не вирішується з огляду на відсутність поданої заяви (клопотання) до прийняття судом касаційної інстанції постанови у справі (див. ухвалу Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі № 918/560/16).

Враховуючи те, що ні позивачка ОСОБА_1 ні її представники не подавали до суду апеляційної інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивачка понесла чи очікує понести у зв`язку з розглядом апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк», не подавали доказів на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу за розгляд судом апеляційної інстанції скарги АТ «Альфа-Банк», не зазначалидо закінчення судових дебатів про необхідність вирішити питання щодо розподілу судових витрат та про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, а заява ОСОБА_1 про стягнення з відповідача судових витрат надійшла до апеляційного суду вже після розгляду справи та прийняття постанови за результатами розгляду поданої АТ «Альфа-Банк» апеляційної скарги, тому колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 270, 258-259 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 02 грудня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра