Справа №212/9327/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 0001886 від 05.11.2020року з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.09.2020 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурори Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , малолітній ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,-

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, 05 листопада 2020 року в період часу приблизно в 13:00 годині до 13:10 годині знаходився у дворі будинку АДРЕСА_2 , де помітив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повертаючись зі школи тримав у своїх руках свій мобільний телефон марки Redmi-9 Sunset Purple 4 Gb Ram 64 Gb Rom у силіконовому чохлі для захисту, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора Київстар, № НОМЕР_1 , на рахунку якої знаходилися грошові кошти у сумі 60 грн., які належать ОСОБА_8 , в цей час у обвинуваченого ОСОБА_4 раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.
Так, в цей день 05 листопада 2020 року близько 13:15 годині обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що йогого дії є очевидними для оточуючих, діючи на досягнення єдиного злочинного результату, підійшов до малолітнього ОСОБА_9 , під приводом роздивитися його мобільний телефон вступив розмову з останнім, після чого обвинувачений ОСОБА_4 переслідуючи корисливі цілі, направлені на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи в безпосередній близькості з потерпілим, скориставшись нездатністю потерпілого ОСОБА_9 чинити йому гідний опір через свій малолітній вік, повторно відкрито викрав, вихвативши в нього з рук вказані речі: мобільний телефон Redmi-9 Sunset Purple 4 Gb Ram 64 Gb Rom, вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи № 1974 від 17.11.2020 року становить 4274,05 грн. в силіконовому чохлі, вартість якого згідно судової товарознавчої експертизи № 1974 від 17.11.2020 року становить 120,17 грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартість якої згідно судової товарознавчої експертизи № 1974 від 17.11.2020 року становить 21,37 грн. на рахунку якої були грошові кошти у сумі 60 грн., а всього на загальну суму 4475,59 грн., що належить матері малолітнього потерпілого ОСОБА_8 .
Після чого, утримуючи при собі викрадені речі, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши майнової шкоди ОСОБА_8 на загальну суму 4475,59 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому злочині не визнав та пояснив, що 05.11.2020 року приблизно об 11.00 годині він вийшов зі свого будинку по вул.Січеславська, на зупинці Піонер біля АТБ і разом з ОСОБА_12 вони йшли на відмітку до Покровського відділу пробації. ОСОБА_12 його знайомий, 04.11.2020 року він ночував у нього вдома. Біля перехрестя вони зустріли знайомого ОСОБА_13 . Підійшли до відділу, відмітились і приблизно о 13-00 годині пішли назад. Він був одягнутий у чорні штани, білу футболку з логотипом «Adidas» та чорну осінню куртку. ОСОБА_12 був вдягнутий у червону ветровка з капюшоном, колір штанів не пам`ятає. Саша був одягнутий синя куртка, колір штанів не пам`ятає. По дорозі з товаришами між собою не сварилися, алкогольні напої не вживали. На відмітку вони йшли по центральній дорозі, пройшли через парк, назад йшли приблизно так само. Вони йшли через двори, де їх зупинили співробітники поліції, сказали, що їм потрібно підійти до відділу, вони не представились, але він добре знає дільничого. Один співробітник поліції відійшов разом з ОСОБА_12 і ОСОБА_14 . Він спитав в іншого поліцейського, що сталося, йому повідомили, що у дитини на ОСОБА_15 викрали телефон, їх проведуть на впізнання, вони підпадають під орієнтировку, якщо це не вони то їх відпустять. Їх відвели у дільничне відділення на Піонері, де він перший раз побачив потерпілого, там були і його батьки, з потерпілим було впізнання. Спочатку завели ОСОБА_16 , потім завели ОСОБА_12 , а потім його, дитина вказала на нього, але він цей злочин не скоював. Його сфотографували, ОСОБА_12 та ОСОБА_16 не знає чи фотографували. При впізнанні понятих не було, ніхто не пояснив, що проводиться впізнання. Співробітники поліції застосовували відносно нього фізичне насилля, вдарили його кілька разів, морально знущалися, але захиснику він про це не повідомляв. Потім його відвезли на ІВС. З потерпілим та його батьками раніше не знайомий, не розуміє чому малолітній потерпілий вказав на нього, вважає, що він помилився.
Допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника та педагога малолітній потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що він вчиться у школі № 49, яка знаходиться на ОСОБА_15 . До школи та зі школи ходить сам пішки. Мобільний телефон був марки «Редмі 9», синьо-фіолетового кольору, на телефоні було трохи побите скло. Цей мобільний телефон -подарунок на день народження. Оператор мобільного зв`язку «Київстар», номер НОМЕР_1 . Телефон був у прозорому силіконовому чохлі. В той день він йшов зі школи з другом, він був одягнутий у куртку, штани джинсові, кофту і шапку. Мобільний телефон був у рюкзаку. У дворах він зняв рюкзак та дістав телефон, щоб подивитись час. Звернув увагу на хлопців, їх було троє, на вигляд років 18-20 років, серед них був обвинувачений. Хлопці почали підходити до нього, самий високий хлопець, це був обвинувачений, попросив подивитися телефон, але він відмовив, а обвинувачений сказав йому "віддай телефон", вихопив у нього телефон з правої руки і одразу побіг. Двоє хлопців начебто залишилися на місці. Він побіг за обвинуваченим, почав кричати, щоб він повернув його телефон, його трішки штовхнули, але він не впав. Неподалік біля моста йшла незнайома жінка, яка почула його крик і побігла наздоганяти обвинуваченого. Потім підійшла інша жінка і викликала поліцію. Потім приїхали його батьки і вони поїхали до відділення поліції та написали заяву. Обвинувачений був одягнутий так само, як і в суді, чорна кофта, чорні штани, ще на ньому була світла куртка. Поліція знаходиться на Піонері, там йому показували трьох хлопців одночасно, серед них він впізнав саме обвинуваченого за зачіскою та одягом. В судовому засіданні він також впізнає обвинуваченого, який забрав його мобільний телефон. Мобільний телефон не повернули.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 та педагог ОСОБА_17 , присутні під час допиту малолітнього потерпілого, пояснили суду, що під час допиту малолітній ОСОБА_9 надавав пояснення усвідомлено без будь-якого стороннього тиску, формулювання поставлених сторонами питань відповідали віку дитини, а надані відповіді в повному обсязі відповідали рівню розвитку дитини.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 пояснила суду, що 05 листопада 2020 року у її малолітнього сина ОСОБА_9 , який повертався в обід зі школи, у дворах незнайомий хлопець вихватив з рук телефон і втік, очевидцем вона не була, одразу приїхали до сина, коли їй зателефонували, вони написали заяву до поліції, була присутня під час проведення всіх процесуальних дій з сином на досудовому слідстві.

Допитаний у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_18 пояснила суду, що у листопаді 2020 року, дату точно пам`ятає, приблизно о 13-00-14-00 годині вона поверталася додому, проходила біля магазину «Гурман» у будинках. Почула крик дитини, що бігла за молодим чоловіком і просила повернути телефон. Дитині, яка просила про допомогу на вигляд років 8. Обернувшись, вона побачила молодого чоловіка, який йшов їй на зустріч, вона вирішила відреагувати на плач дитини та розібратися з ситуацією, на що молодий чоловік почав тікати. Вона бачила, як молодий хлопець штовхнув дитину, коли побачив її. Перед тим, як бігти за хлопцем, вона спитала у дитини, що сталося, дитина повідомила їй, що у нього забрали телефон. Вона залишила дитину на місці і побігла за молодим чоловіком. По дорозі до цього молодого чоловіка приєдналися ще двоє хлопців. Перебігши через вулицю Кремлівська (нині Січеславська), вони побігли всі по різним сторонам. Наздогнати їй нікого не вдалось, тому вона повернулася до дитини, яка на той момент вже стояла з іншою жінкою, яка викликала поліцію. Вона все розповіла поліцейським, пояснила де вона втратила хлопців з виду. На телефоні їй показали фотокартки, з яких вона впізнала одного з хлопців за яким гналась, це був обвинувачений. На фото було три особи, вони були разом, впізнала обвинуваченого по обличчю та по зачісці. Волосся було темне середньої довжини. На фото одяг був інший. На Піонері у відділу поліції вона не була. Вона брала участь у впізнанні у Покровському відділі поліції. Чоловік, за яким вона бігла, був одягнутий у темну куртку з капюшоном, світлу футболку, світлі кросівки та була сумка через плече, на чорній темній куртці були якісь вставки, на спині не пам`ятає чи були якісь написи, капюшон він одягнув, коли вона його майже наздогнала. На впізнанні обвинувачений був у спортивному костюмі, не пам`ятає чи був капюшон.
Допитаний у судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_19 пояснив суду, що у листопаді минулого року вдень він разом з обвинуваченим йшов на відмітку до відділу поліції на ОСОБА_15 . Йшли втрьох, обвинувачений, він та ОСОБА_20 . Спустилися у двори, побачили там хлопчика. ОСОБА_4 підійшов до хлопчика та почав йому щось казати, але що саме, він не чув, оскільки він та ОСОБА_20 відійшли метрів на 10 в бік, бо подумали, що хлопчик це знайомий ОСОБА_21 . Начебто обвинувачений штовхнув хлопчика, але він точно не пам`ятає, чи забрав щось, він не бачив. Обвинувачений не повідомляв йому, що заволодів телефоном хлопчика. Раніше обвинувачений йому нічого не пропонував вкрасти. В руках у обвинуваченого він нічого не бачив. Потім вони почали разом тікати, коли побачили, що на них біжить якась жінка і зустрілися вже на мосту, там їх затримали співробітники поліції по дорозі на Піонер. Їм повідомили, що вони підпадають під орієнтування, їх повели у відділ поліції на Піонері, сфотографували, провели впізнання. Спочатку дитина показала на нього, а потім на обвинуваченого. Допитували їх по черзі окремо. Коли дитина показала пальцем на нього, його дільничний закрив і туалеті та почав допитувати ОСОБА_16 . Коли запитували у хлопчика хто на нього напав, були присутні його батьки, вони двох з ОСОБА_14 та співробітники поліції. ОСОБА_21 був окремо. Потім вони поїхали до відділу поліції на ОСОБА_15 . Обвинувачений був одягнутий у штани, білу футболку чорну куртку та білі кросівки. Не пам`ятає, чи були якісь написи на куртці, капюшона не було. На досудовому слідстві він добровільно надавав покази, засоби психічного або фізичного впливу до нього не застосовувались.
Допитаний у судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_22 пояснив суду, що 5 листопада приблизно о 13-14 годині він з другом ОСОБА_12 та знайомим ОСОБА_4 пішли до відділу поліції на відмітку. Потім вони хотіли піти до нього додому, посидіти. Вони пішли на ОСОБА_23 , проходили повз хлопчика. Обвинувачений зупинився біля хлопчика, а їм сказав пройти далі. Вони з ОСОБА_12 відійшли, розмовляли про своє. Він стояв спиною до обвинуваченого на відстані 10 метрів. Через 3 хвилини обвинувачений почав бігти та сказав їм бігти за ним. Вони побігли за ним. Він чув як жінка кричала: стій, що ти робиш?. Чи штовхав обвинувачений хлопчика, він не бачив, але хлопчик плакав, просив повернути йому телефон. Обвинувачений йому не казав, що заволодів мобільним телефоном хлопчика. Зі своїм знайомим про вчинення злочину він не домовлявся. Як саме відбирали телефон у потерпілого, він не бачив. Коли вони з ОСОБА_12 почали бігти, на деякий час втратили ОСОБА_4 з поля зору, а потім знову зустріли його, спитали, що сталося. Обвинувачений повідомив, що нічого не сталося, все добре. На Піонері їх зупинили співробітники поліції, повідомили, що вони підходять під опис та провели їх всіх трьох у відділ поліції на Піонері. Там хлопчик впізнав обвинуваченого. В цей час він був у коридорі з ОСОБА_12 . Під час впізнання був хлопчик та його мама, більше нікого не пам`ятає. Він був одягнутий у штани, біло-синю кофту пума без капюшону, а обвинувачений у темні штани, футболку, куртку не пам`ятає якого кольору, капюшон у обвинуваченого був, чи була в нього сумка, не пам`ятає. У ОСОБА_12 також був капюшон, але червоного кольору. Він не переодягався, одягом ні з ким не мінявся.
За клопотанням сторони захисту судом також допитаний свідок ОСОБА_24 , яка пояснила суду, що з обвинуваченим раніше знайома, працювала разом в «Ашані». Їй відомо, що ОСОБА_25 начеб то викрав телефон у малолітньої дитини. Навесні 2021 року вона зустріла ОСОБА_19 на ОСОБА_26 біля банкомату Приватбанку, хотіла дізнатися в нього про крадіжку, попросила розповісти їй правду, оскільки не могла повірити в те, що ОСОБА_25 викрав телефон. На той момент вона знала від мами ОСОБА_4 , що його затримала поліція. Про те, що ОСОБА_19 свідок по справі та був допитаний у суді вона також знає від мами Діми, вони з нею знайомі давно, приблизно 3 роки, познайомилися в «Ашані», де разом працювали, мають гарні стосунки, спілкуються телефоном щодня. З ОСОБА_19 вона особисто не знайома, бачила його в АТБ разом з ОСОБА_27 . ОСОБА_19 невисокого зросту, шатен, з сірими або сіро-голубими очима, худощавий. Ім`я ОСОБА_19 вона також не знала, біля банкомату вона представилася, а ОСОБА_19 сказав, що він ОСОБА_12 і розповів, що коли їх взяли за мостом та повели в поліцію, його забрали до окремого кабінету, а Діму до іншого. На нього здійснювали тиск, він боявся, що за нього ніхто не заступиться, тому що він є сиротою і тому обмовив Діму, який цього не робив.
Заявлений для допиту стороною захисту свідок ОСОБА_28 відмовився у судовому засіданні від дачі показів стосовно себе на підставі ст. 63 Конституції України, і вказана відмова прийнята судом, оскільки сторона захисту мала на меті з`ясувати у свідка обставини закладення ним в ломбард, викраденого у потерпілого ОСОБА_9 мобільного телефону.

Крім показів самого обвинуваченого, малолтінього потерпілого та свідків, на підтвердження провини обвинуваченого прокурором надано, а судом досліджено також наступні письмові докази.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001886 від 05.11.2020 року внесено відомості за заявою ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України за фактом відкритого викрадення мобільного телефону у її малолітнього сина ОСОБА_9 (т.1 а.к.п.81).

Протокол огляду місяця події з фототаблицею від 05 листопада 2020 року, проведеного за участі законного представника неповнолітнього потерпілого та спеціаліста, ділянки місцевості на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 поряд з електроопорою на відстані приблизно 7 м від фасаду вказаного будинку перпендикулярно його середньої частини між сходами у під`їзд № 1 та № 2. В ході огляду нічого не вилучено та не виявлено. Протокол підписано без заяв та зауважень (т.1 а.к.п.82-86).
Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 05 листопада 2020 року, складений у присутності понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , а також захисника адвоката ОСОБА_10 , відповідно до якого 05 листопада 2020 року затримано ОСОБА_4 , у якого в ході огляду нічого не виявлено та не вилучено. Протокол підписаний усіма учасниками без доповнень та зауважень (т.1 а.к.п.98).
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2020 року за клопотанням слідчого, до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т.1 а.к.п.101-102).

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 листопада 2020 року, проведеного у присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , в ході якого свідок ОСОБА_33 серед пред`явлених на фото осіб вказала на особу, зображену на фото під № 4, яку вона наздоганяла через двори будинків АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_2 , так зі слів малолітнього потерпілого дізналася, що він вихватив з його рук мобільний телефон. Даний протокол підписаний без зауважень та доповнень свідком ОСОБА_33 та понятими. Згідно додатку до протоколу під № 4 наданий фотознімок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.к.п.111-113).

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1974 від 17 листопада 2020 року ринкова вартість бувшої у використанні сім-карти мобільного оператора Київстар № НОМЕР_1 станом цін на 05.11.2020 року становила 21,37 грн. Ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки Redmi-9 Sunset Purple 4 Gb Ram 64 Gb Rom станом цін на 05.11.2020 року становила 4274,05 грн. Ринкова вартість бувшого у використанні силіконового чохла для захисту станом на 05.11.2020 року становила 120,17 грн. (т.1 а.к.п.118-122).

Згідно інформації Повного Товариства «Ломбард «Комод» ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4 закладав мобільний телефон Хiaomi Redmi Note 9 4/64 imei НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 до Ломбарду 05 листопада 2020 року, майно реалізоване (т.1 а.к.п.117).

Протокол проведення слідчого експерименту від 14 листопада 2020 року за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_9 та його законного представника ОСОБА_8 , у присутності понятих ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , в ході якого малолітній ОСОБА_9 перебуваючи біля будинку № 19 по вулиці Січеславська в місті Кривий Ріг пояснив на місці та продемонстрував обставини, що відбувались 05.11.2020 року близько 13:00 години, коли він йшов зі шкоди додому через двори будинків АДРЕСА_7 ОСОБА_36 , стоячи на дорозі в 5 м від входу у під`їзд вказав, що саме на цьому місці, коли він дивився який час на своєму телефоні Redmi 9 до нього підійшов високий, незнайомий хлопець, одягнений у сіро-чорну куртку, з зачіскою зачісаною до гори, недалеко від цього хлопця були ще двоє його товаришів. Потерпілий ОСОБА_9 також вказав, що високий хлопець сказав дати йому телефон, а він потім поверне, на що потерпілий відмовив, після чого потерпілий ОСОБА_9 пояснив як хлопець з силою вихватив у нього з рук телефон та пішов у бік дворів. Після чого, ОСОБА_9 продемонстрував маршрут, яким він йшов та плакав за цим хлопцем коли просив повернути телефон, а саме вздовж будинків АДРЕСА_8 , після чого звернув направо в бік труб опалення через які вмонтовано місток в напрямку приватного сектору. Пройшовши близько 150 м. малолітній ОСОБА_9 вказав, що саме в цьому місці незнайома жінка побачила його, як він плакав, стала вимагати у хлопця, який забрав у нього телефон, повернути річ, але цей хлопець почав від жінки та від нього втікати. Після чого, малолітній ОСОБА_36 повів всіх учасників від металевого містка в бік будинку АДРЕСА_9 , обійшов будинок зі сторони магазину Тріумф, що виходить на проїжджу дорогу по вулиці Січеславська та зупинився, пояснивши, що за вимогою жінки, яка наздоганяла разом з ним хлопця, він залишився стояти на цьому місці, а сама жінка через дорогу побігла в бік Піцерії за втікачем. ОСОБА_36 вказав на будинок АДРЕСА_5 , який знаходився напроти через дорогу та пояснив, що саме за цей будинок жінка побігла наздоганяти хлопця. Потім інша жінка викликала поліцію, а він у цьому місці дочекався поліцію та батьків. Даний протокол підписаний без зауважень та доповнень всіма учасниками (т.1 а.к.п.143-145).
Судом також досліджено безпосередньо в судовому засіданні за участю всіх учасників процесу відеозапис вказаного слідчого експерименту (т.1 а.к.п.146).
Протокол проведення слідчого експерименту від 14 листопада 2020 року за участю свідка ОСОБА_33 у присутності понятих ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , в ході якого свідок, перебуваючи на місці події біля будинку № 19 по вулиці Січеславська пояснила, що 05.11.2020 року близько 13:00 години вона вийшла з магазину Гурман , пройшла внутрішні двори будинків АДРЕСА_10 , АДРЕСА_3 та направилася в бік вулиці Нансена, де знаходиться металевий мосток через труби теплоцентралі. Свідок продемонструвала, на якому місці позаду себе почула плач хлопчика віком близько 10 років, який йшов в її бік за хлопцем віком близько 15 років, високого зросту, худорлявий, одягнений в сіро-чорну куртку. На голові хлопця була зачіска середньої довжини з чолкою, яка була зачесана догори. Маленький хлопчик плакав та просив молодого хлопця повернути його телефон. Свідок ОСОБА_33 пояснила, що вона стала вимагати молодого хлопця повернути дитині телефон, але той на її слова не реагував, а став втікати від неї в бік будинків АДРЕСА_11 . Свідок ОСОБА_33 продемонструвала маршрут, яким вона стала наздоганяти молодого хлопця та ще двох незнайомих, які по дорозі приєдналися до втікача через дорогу по АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_6 та вона весь маршрут близько 400 м бігла за ним. Свідок ОСОБА_33 пояснила, що вона наздоганяла молодого хлопця високого зросту, одягнутого в сіро-чорну куртку, чорні штани та світлі кросівки, через плече в нього висіла сумочка чоловіча невеликого розміру. Даний протокол підписаний без зауважень та доповнень всіма учасниками (т.1 а.к.п.147-149).
Судом також досліджено безпосередньо в судовому засіданні за участю всіх учасників процесу відеозапис проведеного слідчого експерименту (т.1 а.к.п.150).
Протокол проведення слідчого експерименту від 14 грудня 2020 року за участю свідка ОСОБА_37 , у присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , в ході якого свідок знаходячись біля будинку № 2 по вулиці Серго у місті Кривий Ріг вказав на місце, куди 05.11.2020 року близько 12:30 години приходив з ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , де останній будучи судимим відмічався. Далі, свідок ОСОБА_37 продемонстрував як разом із ОСОБА_39 та ОСОБА_38 вони йшли в бік вулиці Січеславська, де біля будинку № 19 ОСОБА_39 у хлопчика віком близько 7-8 років вихватив сенсорний мобільний телефон та втік. Свідок вказав, де за ОСОБА_39 ганялася незнайома жінка та потерпілий хлопчик, вказав місце біля будинку АДРЕСА_4 з якого він бачив, як ОСОБА_39 перебіг на протилежний бік дороги, а за ним бігла незнайома жінка і кричала, щоб той зупинився, але ОСОБА_39 від неї втік. Свідок ОСОБА_40 також пояснив, що він та ОСОБА_38 побігли слідом за ОСОБА_39 , питали навіщо той забрав телефон у хлопчика, але той відповів, що телефону вже немає та ніхто не докаже, що це зробив саме він. ОСОБА_40 пояснив, що неподалік піцерії вони з ОСОБА_39 розділилися та бігли іншим маршрутом та через кілька хвилин зустрілися знову біля магазину Солар і пішли в бік зупинки Піонер, де їх забрали працівники поліції. Даний протокол підписаний без зауважень та доповнень всіма учасниками (т.1 а.к.п. 139-140).
Протокол проведення слідчого експерименту від 14 грудня 2020 року за участю свідка ОСОБА_22 , у присутності понятих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , в ході якого свідок перебуваючи по вулиці Серго будинок № 2 вказав на будівлію куди приходив близько 12:00 години ОСОБА_39 на відмітку, як раніше засуджений і з ним був ОСОБА_41 . Далі свідок ОСОБА_38 продемонстрував маршрут, яким вони втрьох рухались і прийшли у двір напроти під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 та на вказав на місце, де 05.11.2020 року близько 13:00 години ОСОБА_39 зупинив хлопця віком 7-8 років, який йшов та грався у своєму телефоні сенсорному, після чого ОСОБА_39 з рук у малолітнього хлопця вихватив мобільний телефон та швидко направився у глибину дворів. Свідок також вказав, що хлопчик побіг за ОСОБА_39 , просив повернути йому телефон. Далі, свідок вказав на місце біля будинку № 13А по вулиці Січеславська, де почув, як за ОСОБА_39 бігли незнайома йому жінка та хлопчик та вимагали його зупинитися, але ОСОБА_39 перебіг через дорогу в бік кафе Піца, за ним побіг він та ОСОБА_41 . Свідок пояснив, що на питання до ОСОБА_39 навіщо той забрав у хлопця телефон, ОСОБА_39 відповів телефону вже немає та це ніхто не докаже. Після чого, вони розбіглися у різні боки та через кілька хвилин зустрілися неподалік магазину Солар та втрьох пішли в бік зупинки Піонер, де їх зупинили працівники поліції. Телефон ОСОБА_39 напевно згубив чи викинув. Даний протокол підписаний без зауважень та доповнень всіма учасниками (т.1 а.к.п. 141-142).
При дослідженні вказаних доказів сторони обвинувачення, судом порушень вимог ст. ст. 104, 223, 240 КПК України не встановлено.

Оцінюючи з точки зору належності, допустимості та достовірності наданий стороною обвинувачення як доказ протокол пред`явлення особи для впізнання з фотозніками від 05 листопада 2020 року, в ході якого малолітній потерпілий ОСОБА_9 серед пред`явлених фотознімків осіб впізнав ОСОБА_4 як хлопця, який вихватив у нього мобільний телефон з рук (т.1 а.к.п.87-92), суд визнає вказаний протокол недопустимим доказом, оскільки він отриманий з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, згідно вимог ч.1,6 ст. 228 КПК України, забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті.

Як встановлено судом з показів обвинуваченого ОСОБА_4 та підтверджено в судовому засіданні свідками ОСОБА_19 , ОСОБА_22 фактично впізнання було проведено з малолітнім потерпілим не за фотознімками, а шляхом пред`явлення йому для впізнання трьох осіб, а саме обвинуваченого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_22 , при цьому для впізнання вказані особи пред`являлись окремо один від одного.

Отже, проведене 05.11.2020 року впізнання за фотознімками відбулось з істотним порушенням вимог ст.228 КПК України, оскільки малолітньому потерпілому до початку вказаної процесуальної дії вже було попередньо показано у відділі поліції обвинуваченого ОСОБА_4 , але протокол за результатами пред`явлення особи для впізнання не складався.

Проте, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні мобільного телефону малолітнього потерпілого ОСОБА_9 повністю підтверджується сукупністю інших зібраних у справі доказів, які визнані судом належними, допустимим та достатніми, а саме даними проведених слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_37 та ОСОБА_22 та малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , які повністю узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами по справі. При цьому всі свідки сторони обвинувачення, а також малолітній потерпілий під час їх допиту у судовому засіданні надавали послідовні покази щодо обставин вчиненого злочину, крім того малолітній потерпілий безпосередньо у судовому засіданні вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка викрала його телефон. Вказала також на обвинуваченого у судовому засіданні і свідок ОСОБА_33 , яка випадково стала свідком злочину, бачила обвинуваченого у безпосередній близькості, намагалась його наздогнати і в ході досудового розслідування також впізнала ОСОБА_42 . Надані свідком ОСОБА_33 покази повністю узгоджуються із показами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_37 що обставин події вчиненого кримінального правопорушення, а різниця в деталях опису одягу обвинуваченого жодним чином не спростовує доведеності його вини у вчиненні злочину.
Покази свідків ОСОБА_37 та ОСОБА_22 в тій частині, що вони не бачили самого моменту заволодіння телефоном потерпілого, також не виправдовують обвинуваченого, оскільки відкрите заволодіння майном було очевидним та явним для самого малолітнього потерпілого, покази якого визнаються судом достовірними, логічними та послідовними як під час проведення слідчого експерименту, так і в судовому засіданні.
Посилання сторони захисту на те, що свідки ОСОБА_37 та ОСОБА_22 змінили свої покази у судовому засіданні відхиляються судом, оскільки в розумінні ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо у судовому засіданні і покази свідків отримує усно, а отже покази свідків, надані слідчому на досудовому розслідуванні не оцінюються судом.
Оцінюючи покази свідка сторони захисту ОСОБА_24 , суд ставиться до них критично, вважаючи їх неналежним та недопустимим доказом, оскільки стороною захисту вказаний свідок заявлений для допиту на завершальній судового слідства, не відкритий у встановленому законом порядку стороні обвинувачення, крім того з показів свідка встановлено, що вона є подругою матері обвинуваченого, зі слів якої дізналась про зміст показів вже допитаного судом ОСОБА_37 , при цьому свідок ОСОБА_24 не була очевидцем злочину, а отже надавала показання з чужих слів.

Відповідно до ч.6 ст. 97 КПК України, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.

Оскільки покази, надані свідком ОСОБА_24 зі слів свідка ОСОБА_37 не підтверджуються іншими зібраними у справі доказами, визнаними судом допустимими, крім того спростовуються показами самого свідка ОСОБА_37 , наданими у судовому засіданні під присягою, суд відхиляє покази свідка сторони захисту ОСОБА_24 як недопустимий доказ.
Судом також безпосередньо досліджено докази сторони захисту, отримані в порядку ст.333 КПК України на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 21.10.2021 року, а саме CD-диск з інформацією ПрАТ Київстар щодо номеру ІМЕІ терміналу телефону потерпілого, а також його місця знаходження з прив`язкою до базових станції та їх адрес; інформації щодо вхідних та вихідних дзвінків та СМС-повідомлень, без розкриття змісту сеансу зв`язку за період з 23.30 години 04.11.2020 року по 00:00 годин 06.11.2020 року. З аналізу наданої таблиці судом встановлено, що 05.11.2020 року термінал з мобільним номером НОМЕР_4 з 06:16 години до 13:01 години дійсно перебував в зоні дії телекомунікаційної вежі мобільного зв`язку за адресою: АДРЕСА_14 . Після чого, з 13:02 години по 16:00 годину почалась зміна веж телекомунікаційного зв`язку в північному напрямку за таким маршрутом: 13:02:22 вул. Електрична, 5А, 13:02:29 мкрн Зарічний, цегляна димова труба РК-4, 13:31:45 вул. Ватутіна, 80, 13:34:35 вул. Ватутіна, 66, 13:37:43 АДРЕСА_15 , 13:46:05 АДРЕСА_16 , 13:46:49 АДРЕСА_17 , 13:47:01 АДРЕСА_18 . (т.2 а.к.п.75).
З наведеного вбачається, що телефон потерпілого перебував у місці вчинення злочину в зоні дії телекомунікаційної вежі мобільного зв`язку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Січеславська, 27/1 до 13:01 години 05.11.2020 року, після чого почав різко змінювати напрямок руху, при цьому виклик на службу «102» від свідка ОСОБА_33 надійшов 05.11.2020 року о 13:23 годині (т.2 а.к.п.100), тобто безпосередньо після викрадення телефону потерпілого.
Оцінюючи наданий стороною захисту доказ у взаємозв`язку із сукупністю інших доказів по справі, суд вважає його таким, що не спростовує провини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення майна, оскільки грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном. Таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном (винести, передати іншим особам тощо). Отже інформація про маршрут пересування викраденого у потерпілого мобільного телефону після моменту його заволодіння обвинуваченим, а також передача в ломбард викраденого телефона іншою особою ОСОБА_28 , не є предметом доказування у справі і жодним чином не спростовує провини обвинуваченого у вчиненому злочині.
Таким чином, позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо невизнання вини та його непричетності до вчинення злочину, суд розцінює як бажання обвинуваченого ввести суд в оману стосовно фактичних обставин з метою уникнути відповідальності за повторно вчинений ним тяжкий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, оскільки його твердження спростовуються дослідженими під час судового розгляду зазначеними вище доказами, якими беззаперечно підтверджено факт відкритого викрадення обвинуваченим мобільного телефону у малолітнього потерпілого.
Посилання обвинуваченого на обставини застосування до нього фізичного та психологічного насильства під час затримання працівниками поліції, не доведені стороною захисту жодними належними та допустимими доказами в порядку, встановленому діючим кримінально-процесуальним законодавством.
За загальними принципами, встановленими ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
На виконання вказаних вимог закону, судом забезпечено можливість ефективної реалізації обвинуваченим своїх прав шляхом роз`яснення йому та його захиснику безпосередньо у судовому засіданні 24.02.2021 року права надати відповідну заяву або повідомлення про вчинення злочину до суду для направлення до відповідного територіального управління ДБР у м. Полтава.
Проте обвинувачений ОСОБА_4 за вказаний період часу, в тому числі і після внесення застави та звільнення з-під варти з 21.10.2021 року, протягом року перебуваючи на волі, не маючи жодних обмежень щодо реалізації свої прав, маючи самостійно обраного ним захисника за договором, не вжив жодних заходів з метою доведення перед судом своїх тверджень про застосування до нього будь-якого тиску з боку працівників поліції. За таких обставин, суд відхиляє як недоведені твердження обвинуваченого щодо порушення його прав та свобод під час досудового розслідування внаслідок застосування фізичного та психологічного насильства з боку працівників поліції.
Виходячи з сукупності всіх встановлених судом обставин, дослідивши та оцінивши як кожен окремо, так і в сукупності всі докази сторони як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, співставляючи їх з отриманими в ході судового розгляду показами самого обвинуваченого, малолітнього потерпілого та свідків, суд поза будь-яким розумним сумнівом дійшов беззаперечного висновку, що вина ОСОБА_4 доведена в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував та не перебуває, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Пом`якшуючих покарання обставин, згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обтяжуючою покарання обставиною, згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів зазначено в ч. 2 ст. 65 КК України.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи висновок органу пробації щодо необхідності цілодобового нагляду та контролю за обвинуваченим в умовах ізоляції, врахувавши дані про особу обвинуваченого, який будучи раніше засудженим за вчинення аналогічного злочину на шлях виправлення не став і знову в період іспитового строку, будучи фізично здоровою, працездатною людиною, знову повторно вчинив тяжкий умисний корисливий злочин, зухвало серед білого дня пограбувавши 9 річного безпорадного хлопчика, з урахуванням ставлення обвинувачення до вчиненого злочину, відсутності усвідомлення ним протиправності своїх дій та будь-якого каяття, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим слід призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.
Крім того, покарання слід призначати із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуте покарання у вигляді за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.09.2020 року.
Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.370, 371, 374, 395 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11.09.2020 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі та остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді шести років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 період досудового тримання під вартою з моменту його затримання - з 05 листопада 2020 року по 22 жовтня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді застави - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Після приведення вироку до виконання, заставу у розмірі 84080 гривень, внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Дніпропетровській області повернути заставодавцю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1