Справа № 344/6460/22
Провадження № 1-кп/344/434/23
У Х В А Л А

03 квітня 2023 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальними актами про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15.06.2022 обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з урахуванням вимог ст.183 КПК України, а ухвалою суду від 08.02.2023 вказаний запобіжний захід продовжено до 07 квітня 2023 року включно.

31.03.2023 через канцелярію суду надійшло письмове клопотання прокурора, згідно якого просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні раніше подане письмове клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку дії тримання під вартою без визначення застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав з підстав, наведених у ньому, зокрема, посилаючись на наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених та експертів у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, просив врахувати, що обвинуваченому інкримінується вчинення декількох тяжких та особливо тяжкого злочинів, у складі організованої злочинної групи, із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства.

Захисник ОСОБА_4 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , просила врахувати, що ризики у клопотанні прокурора тільки перелічені, однак доказів існування цих ризиків не надано; усі потерпілі та свідки у цьому провадженні вже допитані, їх покази, як і інші досліджені докази, не підтверджують пред`явлене обвинувачення. Крім того, просила врахувати особу обвинуваченого, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність постійного місця проживання та стабільного доходу, міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні матері, фактичної дружини та двох неповнолітніх дітей. За таких обставин просила змінити запобіжний захід ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Грунтовно проаналізувавши докази, у тому числі покази потерпілих та свідка, звертав увагу на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та непідтвердження кваліфікуючої ознаки вчинення кримінального правопорушення у складі організованої злочинної групи. Підтвердив, що дійсно спричинив перелом фаланги мізинця потерпілого ОСОБА_9 , однак вважає це необережним спричиненням тілесних ушкоджень. Звернув увагу суду на неправдоподібність показів потерпілого ОСОБА_9 щодо викраденого у нього майна, а також на те, що з приводу крадіжки цього ж майна потерпілого ОСОБА_9 . Івано-Франківським міським судом розглядається інше кримінальне провадження про обвинувачення іншої особи. Посилаючись на практику ЄСПЛ, просив врахувати недоведення ризиків, на які посилається прокурор, неможливість впливу на потерпілих та свідків, що вже допитані під час судового розгляду, просив звернути увагу, що після інкримінованих подій не змінив місце проживання і не виїхав за межі країни, отже, не переховувався, кримінальні провадження зареєстровані через кілька місяців після інкримінованих подій, має міцні соціальні зв`язки (на утриманні має маму похилого віку, фактичну дружину ОСОБА_10 , з якою проживає 17 років, неповнолітню дочку та пасинка), стабільне джерело доходу, є громадським діячем, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт, зобов`язуючись належно виконувати покладені зобов`язання, жодним чином не перешкоджати, а навпаки, тільки сприяти ходу розгляду даної справи.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали позицію захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я та майновий стан, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, суд враховує, що кримінальні правопорушення, інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_6 є тяжкими злочинами (ч.3 ст.146, ч.2 ст.189 КК України) і особливо тяжким злочином (ч.4 ст.187 КК України), на даний час існує ризик, передбачений ст.177 КПК України - вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинуваченому інкримінується вчинення у складі організованої злочинної групи та за попередньою змовою групою осіб декількох кримінальних правопорушень упродовж незначного проміжку часу, у тому числі із застосуванням насильства (епізод з потерпілим ОСОБА_9 ) та погрозою його застосування (епізоди з потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ).

Суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії»(п. 60).

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії» при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Суд враховує, що ризик у свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України. Тобто ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

За змістом ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, згідно якої, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, що обумовлює наявність певних особливостей. Зокрема, на стадії судового провадження такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким кримінальне провадження буде розглянуто по суті.

На даний час дослідження доказів у цьому кримінальному провадженні триває.

Крім того, суд звертає увагу, що обвинуваченим ОСОБА_6 оголошено про намір клопотати про повторний допит потерпілих та свідка у судовому засіданні, що може свідчити про ризик впливу на них.

Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого і продовження раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним, а тому клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 201, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжити до 31 травня 2023 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_13