печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «МАРТЕС» про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ТОВ «МАРТЕС» до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001038.

В обґрунтування клопотання зазначає, що під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2022 року (провадження № 757/21420/22-к) накладено арешт, зокрема на кошти, які належать ТОВ «МАРТЕС», розміщених на рахунках, відкритих і відповідних банківських установах, а саме: AT «КІБ» (МФО 322540): № НОМЕР_1 ; АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005): № НОМЕР_2 .

Вказує, що на момент накладення арешту на майно і по цей час минуло понад 4 місяці, проте жодна з осіб, яка є власником арештованого майна (коштів), не отримала у встановленому процесуальному порядку статус підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого, а тому до їх майна (коштів) не міг бути і не може бути застосований арешт.

В ухвалі слідчого судді, якою накладено арешт, відсутнє обґрунтування щодо відповідності арештованого майна ознакам речового доказу або майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, чи підстав вважати, що воно може бути предметом конфіскації майна як виду покарання, в рішенні про накладення арешту також відсутнє обґрунтування того, яким чином не накладення арешту перешкоджатиме досудовому розслідуванню, до арештованого майна не може бути застосована спеціальна конфіскація, а для накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди (цивільного позову) немає підстав, оскільки власники такого майна не є підозрюваними, обвинуваченими або засудженими у будь-якому кримінальному провадженні, не несуть і не можуть нести цивільної відповідальності за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) службових осіб органів податкової служби, яким орган досудового розслідування повідомив про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

Під час погодження клопотання слідчим та погодження його прокурором не було враховано факт сплати усіх передбачених чинним законодавством обов`язкових платежів та податків ТОВ «МАРТЕС» за кожний звітний період та за кожну проведену фінансову операцію. Факт належного оподаткування проведених фінансових операцій підтверджується Довідкою про відсутність заборгованості з платежів (копію додаємо), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2018 № 733, а також Податковими деклараціями з податку на прибуток за 2021 рік, копія квитанцій про сплату податків № 761 від 14 липня 2022 року.

Товариство закуповує продукти харчування (товар) з метою використання його у власній господарський діяльності, що пов`язана з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу, що відповідає економічному змісту, відображеному в укладених Товариством Договорах та підтверджується належним чином оформленими первинними документами та звітністю.

Вказані відомості не було проаналізовані співробітниками правоохоронних органів, а внаслідок відсутності власника коштів у судовому засіданні із розгляду клопотання про арешт вказані обставини не були доведені слідчому суді та не було враховано під час ухвалення рішення про арешт коштів ТОВ «МАРТЕС».

У ході підготовки до розгляду клопотання про скасування арешту отримано довідку АТ «УКРСИББАНК» за вих.№11/199-БТ від 12.01.2023 відповідно до відомостей якої, вбачається, що за період часу на початок дня 01.01.2022 року по кінець дня 02.01.22 року залишок коштів по рахунку ТОВ «МАРТЕС» у АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005) за № НОМЕР_2 складав 0,00 грн.. Тобто на момент часу, який заначений у клопотанні прокурора, як період початку вчинення кримінального правопорушення грошові кошти на рахунку ТОВ «МАРТЕС» були відсутні.

Крім того, за інформацією АТ «УкрСиббанк» на початок дня 18.08.2022 по кінець дня 19.08.2022 залишок коштів на вказаному вище розрахунковому рахунку ТОВ «МАРТЕС» також складав 0,00 грн. Таким чином, грошові кошти на рахунку підприємства були відсутні, що свідчить про помилковість доводів прокурора про те, що на зазначеному рахунку ТОВ «МАРТЕС» у АТ «УкрСиббанк» знаходяться кошти які «були ним отримані внаслідок протиправних дій».

Відповідно, відсутні були підстави для блокування (арешту) грошових коштів на рахунках підприємства, яке здійснює діяльність із забезпечення призвело до істотних порушень у порядку здійснення діяльності пов`язаної із логістичним, маркетинговим забезпеченням постачання продуктової сировини, унеможливлює вчасну закупівлю продуктів харчування, організацію постачання яких забезпечувало ТОВ «МАРТЕС». Сукупність зазначених негативних чинників призводить до повної неспроможності постачання якісних продуктів харчування військовим підрозділам Збройних Сил України підприємством-постачальником.

Окрім того, один із рахунків на який накладено арешт ТОВ «АРМІСЕТ», підв`язаний під зарплатний проект Товариства, і це призвело до затримки соціальних виплат та заробітної плати співробітникам Товариства, що в свою чергу може призвести до накладення адміністративної відповідальності на Товариство.

В судове засіданні адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, підтримав вимоги клопотання, просив задовольнити з викладених в ньому підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, будь-яких заяв щодо неможливості розгляду клопотання за його відсутності на адресу суду не надав.

Слідчим суддею визнано можливим проводити розгляд клопотання у відсутності прокурора, адже його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Слідчий суддя, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали клопотання, дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 19.08.2022 року про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.

Зокрема, згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" пункт 58).

Так, в судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001038 від 03.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 364 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2022 року (провадження № 757/21420/22-к) накладено арешт, зокрема на кошти, що належать ТОВ «МАРТЕС», відкритих у відповідних банківських установах, а саме: AT «КІБ» (МФО 322540): № НОМЕР_1 ; АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005)№ НОМЕР_2 .

З матеріалів клопотання вбачається, що органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001038 від 03.08.2022 винесено постанову про визнання речовими доказами грошових коштів, які отримано ТОВ «Військсервіс-Волонтер» () та ТОВ «Армісет» (код СДРПОУ 43727442), на підставі перемоги в тендерних процедурах, оголошених Міністерством оборони України (далі - МО України) щодо надання «Послуг забезпечення комплектами продуктів для особового складу військових частин в стаціонарних та польових умовах», фактично послуги в повному обсязі не надали, а кошти легалізували через підконтрольні їм товариства.

У свою чергу, ТОВ «Військсервіс-Волонтер» та ТОВ «Армісет», згідно попереднього злочинного задуму, частину отриманих від МО України грошових коштів спрямовували на рахунки комерційних структур, які мають окремі ознаки фіктивності та задіяні в протиправних схемних операціях із мінімізації податкового навантаження та обготівкування грошових коштів.

Встановлено, що грошові кошти, отримані від МО України, перераховуються на рахунки юридичних осіб, які мають ряд спільних ознак ризиковості, а саме: спільний посадово-засновницький склад, реєстрація за однією юридичною адресою та за адресами масової реєстрації, відсутня інформація щодо задекларованого валового доходу, мізерні відносно обороту компанії суми сплачених податків, здійснюють доступ до системи «Клієнт-Банк» та подають податкову звітність із обладнання з ідентичною ІР-адресою.

Таким чином установлено, що частину бюджетних коштів, одержаних від MO України, ТОВ «Військсервіс-Волонтер» та ТОВ «Армісет», у подальшому, перераховано із застосуванням таких ринкових фінансових механізмів, як фінансова допомога, фінансові кредити, повернення фінансових кредитів на користь суб`єктів господарювання, що використовуються невстановленими особами у єдиній злочинній діяльності, направленій на надання легально діючим підприємствам незаконних послуг по переведенню безготівкових коштів в готівку та забезпечення фіктивними бухгалтерськими документами, які, у подальшому, використовуються службовими особами вказаних підприємств для збільшення валових витрат, формування податкового кредиту та документального підтвердження використання грошових коштів, з метою розкрадання грошових коштів державної установи і ухилення від сплати податків.

У межах досудовою розслідування отримано висновок «Про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «АРМІСЕТ» (код ЄДРГІОУ 43727442) щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або інших правопорушень за період з 01.01.2022 по 31.07.2022 року.

Подальшим аналізом бази даних ЄРПН було встановлено ланцюги постачання товарів на адресу ТОВ «АРМІСЕТ», а саме: продуктів харчування. Вищевказаний висновок покладено в основу обґрунтування клопотання прокурора про накладення арешту.

Згідно висновку згаданого дослідження встановлено, що у зв`язку з відсутністю детального введення в обіг (імпорт, придбання або виробництво) поставлених ТМЦ, а, як наслідок, наявності ознак безтоварності укладених угод, може мати місце приховування чи маскування незаконного походження згаданих товарів шляхом укладання таких угод на запільну суму 106 236 164,28 грн (з ПДВ).

При накладенні арешту на грошові кошти, слідчим суддею, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, а саме те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, посилаючись у клопотанні, що грошові кошти є предметом злочину та наявні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для його арешту, прокурор повинний надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Між тим, жодних доказів того, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «МАРТЕС» є предметом та доказом розслідуваних кримінальних правопорушень, отримані внаслідок безтоварності укладених угод, є предметом розкрадання грошових коштів державної установи або отримані внаслідок ухилення від сплати податків, прокурором не доведено.

Крім того, посилаючись на те, що грошові кошти які знаходяться на рахунках ТОВ «МАРТЕС» є речовими доказами у кримінальному провадженні, прокурор не обґрунтував його причетність чи посадових осіб суб`єкта господарювання, до даного злочину та наявного кримінального провадження, такі відомості також відсутні у витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування.

Орган досудового розслідування має ретельно перевірити, чи зібрані органами досудового розслідування вагомі докази дають право на втручання у права особи мирно володіти майном, з метою забезпечення кримінального провадження, в даному випадку накладення арешту на майно.

Так, прокурор, у своєму клопотанні, як на підставу накладення арешту на майно посилався на висновок аналітичного дослідження господарської діяльності ТОВ «Армісет», який виконано уповноваженою особою ГУ ДПС у Сумській області, за ініціативою та згідно листа про проведення дослідження органу досудового розслідування.

Разом з тим, у наданому до матеріалів клопотання Висновку про результати дослідження фінансово-господарської діяльності ТОВ «АРМІСЕТ» щодо наявність ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією доходів, одержаних злочинних шляхом за період з 01.01.2022 по 31.07.2022, який складено Начальником відділу запобігання фінансовим операціям, пов`язаним із легалізацією доходів одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС у Сумській області ОСОБА_4 , відсутні будь-які посилання на взаємовідносини суб`єктів господарювання із ТОВ «МАРТЕС».

Поряд із цим, слід звернути увагу те, що стороною захисту надано докази на підтвердження діяльності ТОВ «МАРТЕС», як суб`єкта господарювання, сплати передбачених чинним законодавством обов`язкових платежів та податків за відповідний звітний період та за проведені фінансові операції..

Таким чином, органом досудового розслідування не зазначено, які саме кошти та у якому розмірі надійшли до ТОВ «МАРТЕС», внаслідок можливої неправомврної діяльності суб`єктів господарювання, по факту діяльності яких здійснюється досудове розслідування, а також той факт, що арешт на майно ТОВ «Армісет», як одного із головних суб`єктів вказаного кримінального провадження, діяльність якого орган досудового розслідування ставить у зв`язок із ТОВ «МАРТЕС» - скасовано ухвалою слідчого судді від 07.10.2022 року через необгрунтованість накладення арешту та збереження арешту грошових коштів в якості речового доказу .

Окрім того, будь-які дані щодо проведення податкової перевірки та наявності рішень-повідомлень, винесених контролюючим органом в порядку Податкового кодексу України, по факту здійснення господарської діяльності ТОВ «МАРТЕС» за результатами відповідної податкової перевірки - відсутні.

Враховуючи викладене, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів на підтвердження того, що арештоване майно було одержане злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину, як і не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином грошові кошти мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли залишитися на них, а також яким чином грошові кошти можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого/прокурора довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який слідчий зазначає у своєму клопотанні.

З матеріалів провадження вбачається, що на момент розгляду провадження у посадових осіб ТОВ «МАРТЕС» відсутній процесуальний статус, з яким закон пов`язує можливість накладення арешту на його майно, а у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Окрім того, згідно з даними довідки, наданою АТ «УКРСИББАНК» за вих. №11/199-БТ від 12.01.2023 року, за період часу на початок дня 01.01.2022 року по кінець дня 02.01.22 року залишок коштів по рахунку ТОВ «МАРТЕС» у АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005) за № НОМЕР_2 складав 0,00 грн. Тобто на момент часу, який заначений у клопотанні прокурора, як період початку вчинення кримінального правопорушення грошові кошти на рахунку ТОВ «МАРТЕС» були відсутні. Крім того, на початок дня 18.08.2022 року по кінець дня 19.08.2022 року, залишок коштів на вказаному вище розрахунковому рахунку ТОВ «МАРТЕС» також складав 0,00 грн.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання про накладення арешту не було зазначено та не було визначено слідчим суддею під час розгляду такого клопотання.

Поряд з цим, встановлено, що внаслідок накладання арешту на банківський рахунок AT «КІБ» (МФО 322540): № НОМЕР_1 , ТОВ «МАРТЕС» позбавлене можливості використовувати кошти для соціальних виплат в рамках зарплатного проекту вказаного суб`єкта господарювання, заробітної плати співробітникам Товариства, що в свою чергу може призвести до негативних наслідків.

Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження носять тимчасовий характер, а також ту обставину, що органом досудового розслідування в ході розгляду даного клопотання не підтверджено, що грошові кошти, які знаходяться на поточному рахуноку AT «КІБ» (МФО 322540): № НОМЕР_1 та належать ТОВ МАРТЕС», мають відношення до кримінального провадження №0001038 від 03.08.2022, зокрема те, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість поданого клопотання.

Виходячи з викладеного, враховуючи зміст фабули кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданих матеріалів доведено відсутність підстав для арешту грошових коштів, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та скасувати арешт накладений на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках та належать ТОВ «МАРТЕС», оскільки зазначене не порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

За таких обставин, керуючись ст. 86, 98, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання- задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Киева від 19.08.2022 року (№ 757/21420/22-к) у кримінальному провадженні №0001038 від 03.08.2022 року на грошові кошти ТОВ «МАРТЕС», розміщених на рахунках, відкритих у відповідних банківських установах, а саме:

- AT «КІБ» (МФО 322540): № НОМЕР_1 ;

- АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005): № НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1