Справа № 939/1084/22
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

членів колегії - суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Київський слідчий ізолятор»,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001951 від 17 червня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сомнітельне Хабаровського Краю Російської Федерації, громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

16 червня 2022 року, в точно невстановлений час, між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , які перебували в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час розпивання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , перебуваючи у тому ж місці, у той же час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв до рук сокиру, яка знаходилася у будинку, та умисно і цілеспрямовано наніс обухом сокири невстановлену кількість ударів по тулубу ОСОБА_8 , а також не менше чотирьох ударів по голові останнього, чим спричинив йому наступні тілесні ушкодження: множинні садна лівої скроневої ділянки голови, лівої кисті і право ліктя, живота і тазу зліва, задньої поверхні грудної клітини в ділянках лопаток і попереку, множинні синці правої щоки, передньої поверхні грудної клітки, лівого плеча, ліктя, передпліччя і кисті, в ділянці тазу зліва, в зоні правої лопатки, правого ліктя і передпліччя, множинні забійні рани волосяної частини голови, а саме в скронево-потиличній ділянці зліва - 1, тім`яно-потиличній ділянці зліва - 2 і тім`яній ділянці справа - 1, масивні крововиливи в м`які тканини лобно-тім`яної ділянки голови справа, лобної, скроневої, тім`яної і потиличної ділянок зліва, відкритий перелом лівої тім`яної кістки склепіння черепа, масивні крововиливи під тверду і м`яку оболонки головного мозку, в шлуночки головного мозку, ділянки забою правої лобної і скроневої долей головного мозку, набряк головного мозку, множинні переломи ребер: 6 по передньо-акселярній лінії справа, 6, 7 по лопатковій лінії справа, 1, 2 по середньо-ключичній зліва, 7, 8, 10 по середньо-акселярній лінії зліва, 9 по задньо-акселярній лінії зліва, масивні крововиливи в м`язи грудної клітини в ділянці ушкоджень, забій лівої легені, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, в деяких знижене з ознаками порушення реологічних властивостей крові і морфологічними проявами шокової реакції.

Внаслідок спричиненої відкритої черепно-мозкової травми у вигляді відкритого перелому тім`яної кістки склепіння черепа з масивними крововиливами під оболонки і в шлуночки головного мозку із явищами забою головного мозку, ОСОБА_8 помер на місці.

За ухвалою слідчого судді Києво-Святошинсього районного суду Київської області від 20 червня 2022 року до ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 серпня 2022 року включно.

За ухвалою слідчого судді Києво-Святошинсього районного суду Київської області від 11 серпня 2022 року дія обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була продовжена до 09 вересня 2022 року включно.

За ухвалою слідчого судді Києво-Святошинсього районного суду Київської області від 01 вересня 2022 року дія обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була продовжена до 18 вересня 2022 року включно.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 15 вересня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 листопада 2022 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 08 листопада 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 січня 2023 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 27 грудня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 лютого 2023 року.

За ухвалою колегії суддів Бородянського районного суду Київської області від 16 лютого 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 квітня 2023 року.

До суду надійшло клопотання від прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строку тримання під вартою строком два місяці.Клопотання обґрунтовано тим, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді та ризики, які були наявні при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а тому, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його судом винуватим, він, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою надання ними суду неправдивих показів. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків і виконанню покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 своє клопотання підтримав і викладене підтвердив.

Вислухавши думки захисника - адвоката ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти клопотання прокурора, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

1)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

2)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

3)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

4)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною першою статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданими у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Тимошенко проти України" вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справіта переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На даному етапі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 показань суду не давав і судом продовжується дослідження доказів, що не виключає мотивацію для незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на свідків, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою у повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні ЄСПЛ у справах "Летельє проти Франції".

Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення, увчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, а також введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків з метою уникнути кримінальної відповідальності, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання зазначеним ризикам, а тому клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах двох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визнавати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 10 червня 2023 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуюча-суддяОСОБА_9

Члени колегії-судді ОСОБА_10

ОСОБА_11