Справа № 199/943/23
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2023 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000078, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до поданого клопотанням, 26.01.2023 до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від дільничного ВП №1 про те, що 26.01.2023 під час відпрацювання Амур-Нижньодніпровського району за адресою: м. Дніпро, вул. Замполіта Бєляєва, буд. 16, продавцем магазину «Продукти» гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 було надано працівникам поліції медичну книжку з ознаками підробки, тобто гр. ОСОБА_4 використала завідомо підроблений документ, що виданий установою, якою законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. (ЖЕО № 1702 від 26.01.2023)

Так, 26.01.2023 на підставі ст. 155 КУпАП в магазині «Продукти», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Замполіта Бєляєва, буд. 16к, було здійснено перевірку щодо дотримання правил роздрібної торгівлі продовольчими товарами, затверджених Наказом № 185 від 11.07.2003 Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України.

В ході перевірки у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка працює в цьому ж магазині на посаді продавчині продовольчих товарів, було витребувано особисту медичну книжку для перевірки проходження медичної комісії, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23.07.2002 № 280 (у редакції наказу Міністерства здоров`я України від 21.02.2013№ 150).

Під час перевірки особистої медичної книжки гр. ОСОБА_4 було встановлено, що вказаний документ не належно оформлений та має ознаки підробки.

У зв`язку з чим, працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Далі, 26 січня 2023 року, в період часу з 16 години 50 хвилин до 17 години 40 хвилин, за адресою: АДРЕСА_2 , в магазині «Продукти» дізнавачу СД ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанту поліції ОСОБА_3 , під час проведення огляду місця події, в присутності двох понятих, гр. ОСОБА_4 надала особисту медичну книжку серія 1ААВ № 393446, яку було оглянуто, та в присутності понятих, поміщено та опечатано в спеціальному пакеті.

Також у вказаному кримінальному провадженні існують ризики знищення або пошкодження вищевказаного майна, у зв`язку із чим, згідно п.4) ч.5, ст.173 КПК України, виникла необхідність застосування обмеження розпорядження та користування майном, яке зазначено у клопотанні.

В судове засідання дізнавач не з`явився, в окремо поданій заяві просив розглянути заявлене клопотання без його участі.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вищенаведене встановлений КПК України порядок передбачає накладення арешту виключно з метою, яка зазначена у ч. 2 ст. 170 КПК України, та судова процедура повинна гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна слідчим зазначається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, містити мотиви прийнятого рішення.

Надана слідчому судді постанова від 26.01.2023 про визнання речовими доказами такий висновок не містить.

В розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ст. 94, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 132, ст. 172, ч. 1 та ч. 2 ст. 173, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000078, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

27.01.2023