Провадження № 1-кп/734/152/23 Справа № 734/844/23
В И Р О К

іменем України

14 березня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000117, відомості про яке внесені 18 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, українки, громадянки України, з середньою технічною освітою, розлученої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за контрактом, військове звання солдат, радіотелефоніста відділення, старшого офіцера батареї 1 самохідної артилерійської бригадної групи військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_1 , жительки військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 19 травня 2021 року призвана на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , військову службу проходить у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 на посаді радіотелефоніста відділення старшого офіцера батареї 1 самохідної артилерійської бригадної групи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат.

Будучи достеменно обізнаною про правила поведінки військовослужбовця поза службою, в порушення вимог ст.ст. 4, 11 і 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що зобов`язують кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, ОСОБА_3 , близько 16.20 години 18 лютого 2023 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду, виданого КНП «Козелецькою лікарнею інтенсивного лікування» Козелецької селищної ради 18 лютого 2023 року № 3 (0.30 проміле при допустимій нормі 0.2 проміле), керуючи автомобілем марки «Ford TRANSIT», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , рухаючись на автодорозі (Т2528) Козелець-Бобровиця, на ділянці дороги за 300 м від с. Мостище Чернігівського району Чернігівської області в напрямку м. Бобровиця, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою при їзді на заокругленій ділянці дороги, чим здійснила виїзд на праве узбіччя по ходу руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з придорожнім деревом.

У результаті дорожньо-транспортної події пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рвано-забійні рани обличчя, уламкового перелому середньої третини правої стегнової кістки, рвано-забійні рани правого колінного суглобу та правого гомілкового ступневого суглобу, забою грудної клітки, що зумовлені комплексом однієї травми в умовах дорожньо-транспортної пригоди, та відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 06 березня 2023 року № 23, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

У дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушила вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року: п. 1.3 - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил; п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3б - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9а - заборона водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п. 12.1 - водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху зобов`язаний враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення ОСОБА_3 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3б, 2.9а, 12.1 і 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, стали причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

08 березня 2023 року між потерпілим ОСОБА_5 і підозрюваною ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 471 КПК України укладена угода про примирення, за умовами якої підозрювана ОСОБА_3 повністю визнала свою провину, помирилася з потерпілим ОСОБА_5 , відшкодувала йому матеріальну шкоду. Сторони узгодили міру покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, на підставі ст. 58 КК України замість позбавлення волі строком на один рік призначити покарання у виді одного року службового обмеження для військовослужбовців із відрахуванням у дохід держави десяти відсотків із суми її грошового забезпечення, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Обвинувачена ОСОБА_3 ознайомлена зі своїми правами та наслідками укладання, затвердження і невиконання цієї угоди відповідно до вимог ст.ст. 473 і 476 КПК України. Потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе визнала, підтвердила про обставини цієї дорожньо-транспортної пригоди і висловила щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив про обставини цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Обвинувачена ОСОБА_3 відшкодувала матеріальні збитки, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_5 не має до неї жодних претензій.

Потерпілий ОСОБА_5 і обвинувачена ОСОБА_3 підтвердили добровільне укладання угоди про примирення, просили затвердити вказану угоду. Прокурор ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження угоди про примирення та призначення узгодженого покарання.

Перевіривши угоду про примирення, суд приходить до висновку про наявність та достатність підстав для її затвердження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Виконуючи вимоги ст. 474 КПК України, суд не має сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_3 і потерпілого ОСОБА_5 , та переконаний, що укладення угоди про примирення є добровільним, не вбачає необхідності витребування додаткових документів та виклику в судове засідання інших осіб, а також досліджувати докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином, тому укладення угоди не суперечить закону.

При вирішенні питання про відповідність цієї угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, укладення угоди між сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості та примирення.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує визнання вини, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , не встановлено. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проходження військової служби.

Добровільність угоди перевірена судом, не викликає сумніву та не оспорюється сторонами обвинувачення та захисту. Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати відсутні. Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_3 відсутні. Питання щодо долі речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

затвердити угоду від 08 березня 2023 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 58 КК України обвинуваченій ОСОБА_3 замість основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахуванням у дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми її грошового забезпечення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 не застосовувати.

Скасувати арешт, що накладений на автомобіль «Ford TRANSIT», д.н.з. НОМЕР_3 , за ухвалою від 20 лютого 2023 року слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області.

Речовий доказ - автомобіль «Ford TRANSIT», д.н.з. НОМЕР_3 , повернути після набрання вироком суду законної сили потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із дня проголошення в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 394 КПК України: обвинуваченою - виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6 і 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди; потерпілим - виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання вимог ч.ч. 6 і 7 ст. 474 КПК України; прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Копію вироку суду після проголошення негайно вручити обвинуваченій і прокурору.

Суддя