Справа № 592/881/21
Провадження № 1-кп/591/189/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року колегія суддів Зарічного районного суду м. Суми у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0001155 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.155, ч.2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час існують та не зменшилися, а кримінальне провадження до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою не може бути завершене.

Захисник ОСОБА_8 зазначив про обмеження судом його права подати письмові заперечення на клопотання прокурора, прокурор в судовому засіданні вийшла за межі клопотання, зазначивши про здійснення тиску на потерпілих, клопотання є суперечливим за своїм змістом. Вказував на необґрунтованість обвинувачення, оскільки частина матеріалів кримінального провадження сфальшована, частина доказів є недопустимою; недоведеність ризиків, оскільки вони обґрунтовані лише тяжкістю покарання, відсутністю доказів тиску на потерпілих, а умови СІЗО не обмежують особу у вчиненні злочинів. Також зазначав на обмеження права на захист ОСОБА_6 в судовому засіданні.

ОСОБА_6 вказував на порушення практики ЄСПЛ у зв`язку з тим, що суд не змінює запобіжний захід протягом тривалого часу, матеріали справи є сфальшованими, а ризики нівелювались.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Насамперед, слід зазначити, що прокурором додано розписку про отримання 02.02.2023 обвинуваченим клопотання прокурора від 01.02.2023 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам ч.2 ст. 184 КПК України, а також докази на підтвердження відправлення 01.02.2023 захисникам клопотання, яке є предметом розгляду, на електронну пошту.

Безпідставними є доводи захисника ОСОБА_7 про необізнаність зі змістом клопотання, у зв`язку з чим він не може висловити свою позицію в письмовому виді, оскільки положення ст. 184 КПК України передбачають обов`язок прокурора вручити клопотання лише щодо обвинуваченого, натомість, захиснику ОСОБА_7 направлялось клопотання на електронну пошту, яка ним вказувалась, йому був наданий час для ознайомлення з клопотанням прокурора в день судового засідання та прокурор його оголошував в судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_9 не прибула в судове засідання у заздалегідь визначену та погоджену з нею дату та час, тому з огляду на терміновість вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу, а також зайнятість суддів колегії у розгляді інших кримінальних проваджень, які призначені раніше, та неможливість визначити іншу дату судового засідання для розгляду клопотання прокурора до спливу строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, тоді як з огляду на вимоги ч.4 ст. 28 КПК України першочерговому розгляду підлягають кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, вчинених щодо малолітніх та неповнолітніх, прийнято рішення розглядати клопотання прокурора без участі захисника ОСОБА_9

Повертаючись до предмету розгляду, колегія суддів зазначає, що прокурором доведено існування передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , а також неможливість запобігання визначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно усталеної судової практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, при встановленні існування ризику переховування від суду слід врахувати встановлені при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 ті обставини, що останній не має офіційних та стабільних джерел доходів, відсутні міцні сімейні зв`язки, раніше не судимий, у справі подані цивільні позови, обвинувачення у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітніх потерпілих, за які передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

При цьому, врахування тяжкості кримінального правопорушення також має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.».

Введення воєнного стану у країні не зменшує даного ризику.

При встановленні актуальності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від таких осіб шляхом безпосереднього їх отримання та дослідження судом.

Враховуючи кількість епізодів та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які ставляться у вину ОСОБА_6 , обґрунтованим є і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Колегія суддів, вирішуючи питання про обґрунтованість продовження строку ув`язнення ОСОБА_6 враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку в залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Стосовно доводів сторони захисту щодо неконкретного викладення обставин в яких обвинувачується ОСОБА_6 та відсутність доказів, колегія суддів зазначає, що належність, допустимість і достатність доказів може бути оцінено в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку доказам, які були досліджені на певній стадії судового розгляду та не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, і може вирішувати тільки питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Як вірно зазначала сторона захисту, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

В той же час, в даному конкретному провадженні не допитані потерпілі, свідки та обвинувачений та лише розпочато дослідження письмових доказів, тобто в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків або їх відсутність взагалі, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначені обставини свідчать про актуальність та тривалість існуючих ризиків та недостатність будь-яких інших запобіжних заходів на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, уникненню встановлених ризиків та виправдовують його подальше тримання під вартою.

Розглядаючи можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, колегія суддів зазначає, що останні передбачають можливість необмеженого спілкуванням в різний спосіб з іншими особами, з потенційним доступом останнього до свідків та потерпілих

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим ризикам, що є виправданим та необхідним елементом з огляду на інші обставини і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою.

Крім того, відповідно ст. 183 КПК, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177-179, 183-184, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 квітня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Судді