Справа № 466/7417/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/846/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року відносно ОСОБА_7 ,
з участю: прокурора ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_6 ,

встановила:

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
За вироком суду, ОСОБА_7 05 серпня 2020 року приблизно о 07 годин 10 хвилин, керуючи автомобілем «Nissan Pathfinder», реєстраційний номер Румунії НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул.Замарстинівська поблизу будинку № 82 в напрямку до вул.Липинського, що у м.Львові, порушив вимоги Р 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху», «пішохідний перехід»); Р 2 п. 2.3 б), д); Р 12 п. 12.3; Р 18 п. 18.1 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001), які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 «Пішохідний перехід» дод. 1 ПДР України, по якому зліва на право по ходу його руху проїзну частину дороги переходила пішохід ОСОБА_10 , з моменту, коли мав об`єктивну можливість її виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду автомобіля «Nissan Pathfinder», реєстраційний номер Румунії BT-06-NZN, на неї. Після цього на пішохода ОСОБА_10 здійснив наїзд зустрічний автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , котрий рухався по смузі зустрічного руху.
У результаті порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_10 , згідно висновку експерта судово-медичної експертизи отримала поєднану тупу травму тіла, яка включає: відкриту черепно-мозкову травму (багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа зі стисненням спинного мозку, перелом кісток носа, розриви твердої мозкової оболонки, крововиливи під оболонки головного мозку, в м`які покриви голови, забійно-рвана рана лівої лобної ділянки голови, садна в ділянках обличчя), закриту травму грудної клітки, її органів та хребта (множинні переломи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ребер справа, множинні фрагментарні переломи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер зліва, з розривами пристінкової плеври, перелом грудини, крововиливи в легені, плевральні порожнини, розрив між хребцевого з`єднання 9-го та 10-го грудних хребців, з розривом спинного мозку, міжреберних м`язів, плеври на цьому рівні, переломи остистих відростків 4, 5, 6. 7, 8, 9, 10 грудних хребців, багатоуламковий перелом лівої лопатки, крововилив в м`язи задньої поверхні грудної клітки драглистого характеру), закриту травму органів черевної порожнини, поперекової ділянки та газу (розриви селезінки, печінки, крововиливи в селезінку, черевну порожнин), садно черевної стінки, розриви обох нирок, крововилив в м`язи поперекової ділянки, обширне садно поперекової ділянки, множинні переломи кісток тазу), множинні травми кінцівок (закритий перелом правої плечової кістки в верхній третині, з розривом капсули плечового суглоба, закритий багатоуламковий перелом лівої стегнової кістки в нижній третині з розривом капсули колінного суглоба, закритий перелом лівої малогомілкової кістки у верхній третині, закритий уламковий перелом правої малогомілкової кістки у верхній третині, відшарування шкіри з підшкірною жировою клітковиною в ділянці лівого колінного суглобу, крововилив в м`язи правої гомілки, рвану рану, синець та множинні садна в ділянках лівої верхньої кінцівки, синці в ділянках правої верхньої кінцівки, садна та подряпина в ділянках правої нижньої кінцівки, садно в ділянці лівої гомілки), яка спричинила зовнішню та внутрішню крововтрату, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в причинно- наслідковому зв`язку із настанням смерті.
На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на два роки. У решті вирок просить залишити без змін.
Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним і підлягає зміні в частині призначення покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого, оскільки воно є явно несправедливим з точки зору суворості і підлягає виключенню.
Захисник стверджує, що при призначенні покарання, суд першої інстанції не врахував ряд пом`якшуючих обставин. Так, обвинуваченим повністю відшкодовано завдані збитки потерпілому, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчиняв всі необхідні дії після настання ДТП, є волонтером, передав на потреби ЗСУ два автомобіля та займається перевезенням благодійної допомоги.

При апеляційному розгляді справи захисник та представник потерпілого підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.
Прокурор заперечив апеляційні вимоги сторони захисту як безпідставні, зазначивши про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку суду.
Заслухавши доповідача, пояснення присутніх сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.
Згідно матеріалів справи під час призначення ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції у повній мірі враховано усі обставини, передбачені ст.65 КК України, та дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті, на які покликається захисник в апеляційній скарзі.
Так, при призначенні ОСОБА_12 покарання місцевим судом враховано, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягається вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, одружений, який займається волонтерською допомогою громадянам України під час збройної агресії російської федерації, а також суд враховує заяву потерпілого ОСОБА_13 , який є батьком померлої ОСОБА_10 , який просив не призначати ОСОБА_7 реальне покарання, який відшкодував моральну шкоду, внаслідок загибелі ОСОБА_10 , обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 , крім основного у виді п`яти років позбавлення волі, ще й додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, що з огляду на обставини кримінального провадження є не надто суворим та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 .
На думку колегії суддів, такі висновки місцевого суду з урахуванням обставин цього кримінального провадження відповідають принципам законності, індивідуалізації та справедливості призначення покарання.
Також колегія суддів зазначає, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є частиною їх посадових чи трудових обов`язків. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.
Крім того, ПДР регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватися усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 грубо порушив ПДР, що призвело до заподіяння до смерті особи. За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на те, що для обвинуваченого керування транспортного засобу є необхідним для його діяльності, не може бути безумовною підставою для звільнення його від відбування призначеного додаткового покарання.
З огляду на викладене переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, умотивованість його висновків з питання правильності призначеного покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, захисник у апеляційній скарзі не навів.
Колегія суддів повністю погоджується, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 як основне, так і додаткове покарання у даному конкретному випадку відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, справедливим та таким, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, враховуючи всі зазначені обставини в їх сукупності, а також ті, про які захисник наголошує у своїй апеляційній скарзі, не вбачається підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через його суворість, як і не вбачається підстав для скасування додаткового покарання, про що захисник просить у своїй апеляційній скарзі.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 05 липня 2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: