Справа № 165/2454/21
Номер провадження 1-кп/167/22/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001335 від 10 листопада 2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утримані двоє малолітніх дітей, працюючого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України (далі - КК України)

В С Т А Н О В И В :

Наказом начальника ГУНП у Волинській області від 12.05.2017 № 96 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора СРПП № 3 Нововолинського ВП Володимир - Волинського ВП ГУНП у Волинській області.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Основними завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 38 Закону України «Про національну поліцію» поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із: 1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; 2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; 3) припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов`язково складається протокол.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Згідно з ст. 381 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 6 Розділу II Посадової інструкції інспектора СРПП № 3 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, затвердженої 05.01.2020 начальником Нововолинського ВП Володимир - Волинського ВП ГУНП у Волинській області, з якою ОСОБА_4 ознайомлений того ж дня, останній застосовує на вказаній посаді у межах своєї компетенції з метою охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення поліцейські превентивні заходи, визначені статтями 31-41 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, ОСОБА_4 , як інспектор СРПП № 3 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, є особою, яка постійно здійснює функції представника влади та відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Так, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду інспектора СРПП № 3 Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, будучи працівником правоохоронного органу, маючи спеціальне звання старший лейтенант поліції, здійснюючи функції представника влади, маючи право відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» застосувати заходи, висувати вимоги та приймати рішення, обов`язкові для виконання, будучи таким чином службовою особою, наділеною владними повноваженнями, діючи умисно, усвідомлюючи незаконність своїх дій, всупереч чинному законодавству, а саме: ст. 30 Конституції України, ст. 38 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6 Розділу ІІ Посадової інструкції в частині того, що ніхто не має права проникнути до іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє або на підставах, визначених у законі, а проникнення до іншого володіння особи не допускається інакше як за мотивованим рішенням суду, крім у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

11.09.2020 ОСОБА_4 спільно з начальником сектору превентивної комунікації відділу превенції Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_6 під час несення служби у складі СРПП з позивним «Накат-II», перебуваючи на службовому автомобілі марки «Мітцубіші-Аутлендер», н.з. НОМЕР_1 , на вул. Сковороди у м. Нововолинську Волинської області виявили транспортний засіб марки «Опель-Інсігнія», д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, яким керував ОСОБА_7 , та який зупинився на узбіччі проїжджої частини напроти будинку АДРЕСА_3 . У подальшому, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 , котрий вийшов зі свого автомобіля, та, підозрюючи останнього у можливому вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), не представляючись працівником поліції (не вказав посаду, прізвище, ім`я, по батькові) попросив ОСОБА_7 пред`явити необхідні документи, що надають право на керування транспортним засобом, та повідомив про можливий подальший огляд останнього з метою перевірки на стан алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_4 не висував законну вимогу залишатись на місці події та не вжив заходів спрямованих на локалізацію пересування можливого правопорушника, в даному випадку ОСОБА_7 .

Отримавши відмову від ОСОБА_7 щодо вчинення вказаних дій, ОСОБА_4 , маючи можливість на місці скласти щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з відмовою від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усупереч вимогам ст. 30 Конституції України, ст. 38 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6 Розділу II Посадової інструкції, 11.09.2020 близько 19 год 30 хв, достовірно знаючи про відсутність у нього вмотивованого рішення суду, підстав для врятування життя людей та майна, а також безпосереднього переслідування особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, незаконно проник на огороджену територію будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_3 , куди зайшов ОСОБА_7 та яке перебуває у володінні ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , без відповідної добровільної згоди на це останніх, чим порушив їхнє конституційне право на недоторканість іншого володіння особи.

Продовжуючи свої протиправні дії, у зазначений вище час ОСОБА_4 , перебуваючи на території вказаного будинковолодіння, застосував фізичну силу, заблокувавши своєю ногою вхідні двері жилого будинку, у якому на той час перебувала ОСОБА_8 та яка намагалась вийти на вулицю задля з`ясування причин перебування на земельній ділянці, якою вона користується, працівників поліції, чим без законних на те підстав обмежив право останньої вільно пересуватись.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив незаконне проникнення до іншого володіння особи, вчинене службовою особою, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 162 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України не визнав та показав, що 11.09.2020 він заступив на добове чергування в складі групи реагування патрульної поліції. Близько 19-ї години на мобільний телефон отримав повідомлення, що водій автомобіля «Опель-Інсігнія» д.н.з. НОМЕР_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що під час патрулювання по вул. Миру він виявив даний автомобіль та в подальшому ним було прийняте рішення про його зупинення, шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору. В подальшому зазначений автомобіль зупинився на лівій частині автодороги і вийшов водій ОСОБА_7 . Зазначає, що на його вимоги водій відразу вчиняє пасивний опір, тобто об`єкт не підкоряється вимогам співробітникам правоохоронних органів але при цьому не чинить опір фізичному примусу з боку правоохоронців. Вказує, що його вимога полягала в тому щоб водій пред`явив посвідчення водія та свідоцтво реєстрації на транспортний засіб, оскільки у нього були всі підстави вважати, що водій вчиняє адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як в ході спілкування було відчутно різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Пояснює, що після вчинення ОСОБА_7 пасивного опору останній вчиняє активний опір, тобто об`єкт не підкоряється вимогам співробітників правоохоронних органів чинить опір фізичного примусу з боку співробітників, а саме: виривається або тікає. Зазначає, що в подальшому ОСОБА_7 заходить на земельну ділянку на якій знаходиться будинок по АДРЕСА_3 і обвинувачений йшов за водієм оскільки останній залишив відкритим транспортний засіб та підозрювався у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і вчиняв активний та пасивний опір. Наголошує, що заборон зайти у двір не було, попереджуючих табличок не встановлено, кому належить земельна ділянка йому на той момент не було відомо але знав, що не належить ОСОБА_7 , оскільки йому відомо місце проживання останнього. Вказує, що на земельній ділянці була лише його фізична присутність, оскільки він йшов за водієм який вчинив адміністративне правопорушення, виконуючи свої функціональні обов`язки з метою не дати змоги водієві втікти, сховатися та притягнути водія до відповідальності. Зазначає, що в подальшому водій ОСОБА_7 залишає земельну ділянку, вчиняє пасивний та активний опір. Після блокування автомобіля водія по вул. Героїв АТО було викликано підкріплення, слідчо оперативну групу, водій вже не вчиняв ні пасивного ні активного опору, обвинувачений представився, попередив про відеофіксацію, повідомив причину зупинки та склав відповідні протоколи за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідати на питання прокурора обвинувачений ОСОБА_4 відмовився.

Разом з цим, суду пояснив, що станом на 11.09.2020 він перебував на посаді інспектора СРПП № 3 Нововолинського ВП Володдимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області та згідно встановленого графіку чергування в цей день був на службі. Підставою переслідування ОСОБА_7 була отримана ним від місцевого мешканця на мобільний телефон інформація про перебування водія прокурора ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що відразу після зупинки транспортного засобу пред`явив вимогу про надання документів, перед цим не представлявся, звертався ОСОБА_9 оскільки знав, що це прокурор. Вказав, що будучи обличчям до особи правопорушника мав можливість лише пред`явити вимогу про надання документів, а представитись, повідомити про причини зупинки не мав можливості оскільки ОСОБА_7 вчиняв активний та пасивний опір, зокрема, розвернувся спиною. Разом з цим зазначив, що ОСОБА_7 йому не погрожував, будь-якого насильства не вчиняв ні щодо нього ні щодо інших людей. Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що бачив, що територія будинковолодіння була огороджена і він усвідомлював, що це чиясь земельна ділянка. Поряд з цим обвинувачений зазначив, що судового рішення яке б дозволяло заходити на приватну територію у нього не було, його перебування на чужій земельній ділянці не пов`язане з безпосереднім рятуванням життя людей чи безпосереднім переслідуванням особи, що вчинила злочин, проте була необхідність підвести водія до автомобіля, оскільки такий був відчинений і таким чином обвинувачений рятував майно водія. Також вказав, що слідував за особою на приватну територію в рамках адміністративного провадження, що регулюється КУпАП. Разом з цим, обвинувачений вказав, що не знає яка стаття КУпАП дозволяє заходити на приватну територію під час переслідування особи, що вчинила суспільно-небезпечне діяння в рамках адміністративного провадження. Повідомив, що чув голос потерпілої в момент коли водій намагався зайти в будинок, дозволу щодо перебування на приватній території у потерпілої не запитував, оскільки відразу вийшли. Зазначив, що перешкод у вільному пересуванні по своїй території він нікому не чинив, двері не утримував, потерпіла не намагалась вийти з будинку. Вказав, що в подальшому на їх вимогу ОСОБА_7 самостійно залишив територію будинковолодіння, сів в автомобіль і поїхав. Повідомив, що жодного упередженого ставлення у нього до ОСОБА_7 не було. Наголосив, що до житла не заходив, перебував лише на земельний ділянці будинковолодіння.

Відповідно до ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України повністю підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що не був присутнім при події, що відбулася за місцем його проживання, його дружина ОСОБА_8 перебувала вдома (буд. АДРЕСА_3 ) сама. Коли він повернувся додому то дружина розповіла, що приїхала поліцейська машина і поліцейські зайшли в двір, коли вона хотіла вийти її не випускали на вулицю, один поліцейський прижав двері ногою та придушив руку. Вказав, що по прибутті додому він заспокоював дружину та давав таблетки. Зі слів дружини подія мала місце о 18-19 годині. З якою метою прибули поліцейські йому не відомо. Дозволу у нього на перебування поліцейських на території його будинковолодіння ніхто на запитував. Згідно заповіту батька він є спадкоємцем та відповідно до свідоцтва про право на спадщину - власником буд. АДРЕСА_3 . Разом з дружиною близько 30 років володіють вказаним будинковолодінням. Зазначив, що земельна ділянка будинковолодіння за вказаною адресою огороджена дерев`яним парканом з металевими воротами та хвірткою, які зачиняються. Повідомив, що ОСОБА_7 є його зятем і в момент події перебував на території даного будинковолодіння, оскільки привозив йому мішок цементу. В подальшому він і його дружина писали заяви в присутності адвоката у правоохоронні органи щодо незаконного перебування поліцейських на території їхнього будинковолодіння і порушення їх прав.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засідання показала, що 11.09.2020 о 19 год до її будинку АДРЕСА_3 під`їхав поліцейський автомобіль та увімкнув звуковий сигнал. Після цього поліцейські, які перебували у форменому одязі увірвалися через хвіртку на подвір`я. Перед цим під`їхав її зять ОСОБА_7 , який привіз мішечок цементу та відніс в сарай. Зазначила, що вона не могла відкрити двері щоб зайшов ОСОБА_7 , оскільки поліцейський ОСОБА_4 тримав двері ногою та притиснув її пальці правої руки так, що вони посиніли, інший поліцейський перебував трохи далі. Поліцейський ОСОБА_4 відтягував ОСОБА_7 від дверей та кликав на допомогу іншого поліцейського при цьому викрикував: «Тягни його, тримай його». Вказала, що будинковолодінням за вказаною адресою користується разом з чоловіком ОСОБА_8 близько 30 років, воно огороджене дерев`яним парканом з металевими воротами та хвірткою. За дозволом про перебування на території даного будинковолодіння поліцейські не зверталися і вона такого дозволу не надавала. Будь-якої загрози її життю та здоров`ю, поліцейських чи інших осіб від ОСОБА_7 не було, погроз в бік поліцейських ніхто не висловлював. Зазначила, що внаслідок цих подій піднявся тиск і весь вечір приймала таблетки. В подальшому, вона разом з чоловіком власноручно підписували заяви в правоохоронні органи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав суду, що заступивши в добове чергування у вересні 2020 року, перебуваючи у службовому автомобілі, помітили водія «Опель-Інсігнія», який рухався в м. Нововолинську та не був пристебнутий ременем безпеки. Ураховуючи, що такі дії складають адміністративне правопорушення, увімкнувши проблискові маячки червоного та синього кольору, звукову сирену почали переслідування правопорушника, який на вимогу не зупинявся. В подальшому встановлено, що особою, яка керувала даним транспортним засобом був ОСОБА_7 . Під час цього, до його колеги ОСОБА_4 надійшов телефонний дзвінок від невідомої особи про те, що в автомобілі можливо знаходиться особа, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що під час переслідування вівся безперервний відеозапис оскільки були увімкненими штатний відеореєстратор в автомобілі та нагрудна камера в ОСОБА_4 . Після зупинки даного транспортного засобу ОСОБА_4 , який був за кермом службового автомобіля, підійшовши до особи правопорушника представився та повідомив про ознаки алкогольного сп`яніння та попросив пред`явити посвідчення водія та страховий поліс. Вказав, що особа правопорушника уникала відповіді та відкрив багажник свого автомобіля де лежала будівельна суміш(цемент), яку ОСОБА_7 попросив допомогти віднести і на повторну вимогу пред`явити документи він не реагував. ОСОБА_4 знову повідомив ОСОБА_7 про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак останній відмовлявся. Після цього, ОСОБА_7 повернув до будинку, який знаходився ліворуч і попрямував до нього. Пояснив, що він(свідок) залишився біля автомобілів на проїжджій частині, а ОСОБА_4 пішов за ОСОБА_7 пропонуючи останньому пред`явити документи. Бачив як навкруг будинку за особою ОСОБА_4 зробив до двох кіл, після чого свідок ОСОБА_6 почув виклик про допомогу і через відчинену хвіртку попрямував до будинковолодіння. Підбігши, побачив, що ОСОБА_7 намагається пройти до будинку через привідчиненні двері, а перед ним стояв ОСОБА_4 , в цей момент чув жіночий голос. Свідок ОСОБА_6 розвернув в сторону ОСОБА_7 та попросив його покинути територію будинковолодіння. Після цього, ОСОБА_7 самостійно вийшов за межі будинковолодіння і поїхав своїм автомобілем в невідомому напрямку. Будь-яких погроз від ОСОБА_7 свідок не чув. Зазначив, що поліцейські в свою чергу продовжили переслідування особи правопорушника та викликали на допомогу додатковий екіпаж. В результаті блокування автомобіля особи правопорушника, останній був зупинений і відбулось оформлення адміністративних правопорушень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що відповідно до наказу ГУНП у Волинській області була створена комісія для проведення службового розслідування щодо правомірності дій поліцейського ОСОБА_4 щодо громадянина ОСОБА_7 в складі якої він перебував. Вказав, що до його обов`язків входило надати оцінку тактичним діям обвинуваченого. Зазначив, що при складанні ним службової довідки свідок керувався Законом України «Про національну поліцію», зокрема, ст. 38 цього Закону, відповідно до якої поліцейський може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише у випадку рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; припиненням кримінального правопорушення, що загрожує життю людей. Показав, що під час перегляду ним відеозапису події, що сталася за адресою: будинок АДРЕСА_3 було встановлено, що поліцейський ОСОБА_4 попередньо не повідомив особу, що він її затримує коли заходить на подвір`я будинку. Повідомив, що ОСОБА_4 мав можливість зробити висновок, що територія будинку по вул. Сковороди є приватною власністю та останній мав вчинити ряд превентивних заходів, які не були зроблені. Вказав, що будь-якої агресії чи нецензурних виразів зі сторони ОСОБА_7 в сторону поліцейських не було встановлено та поліцейські мали можливість вжити правильних тактичних заходів щодо особи правопорушника. Пояснив, що згідно складеної свідком ОСОБА_10 довідки з боку поліцейського ОСОБА_4 було допущено ряд тактичних помилок, зокрема: не повідомив причину зупинки транспортного засобу, не назвав своє прізвище, ім`я, по батькові, посаду, спеціальне звання, не повідомив водія про ведення відеофіксації та в поліцейського не було законних підстав заходити на подвір`я будинковолодіння.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 11.09.2020 після закінчення робочого дня, заїхав в будівельний магазин, придбав будівельні матеріали та близько 19-ї години прямував по вул. Миру в напрямку до будинку батьків дружини, що знаходиться на АДРЕСА_3 . Під`їхавши до будинку, самостійно зупинився на узбіччі дороги, вийшов з автомобіля, відкрив багажник, оскільки мав намір занести будівельні матеріали. В момент зупинки автомобіля побачив, що зупинився службовий автомобіль працівників поліції з якого вийшов поліцейський ОСОБА_4 , який був відомий йому на той час та поліцейський ОСОБА_6 . Поліцейський ОСОБА_4 не представившись, звертаючись до свідка по батькові, не пояснюючи будь-яких причин, сказав надати документи на автомобіль та посвідчення водія. Оскільки він ніякого правопорушення не вчиняв і, на його думку, поліцейський ОСОБА_4 діє щодо нього незаконно та упереджено, внаслідок особистих неприязних відносин, що склалися внаслідок виконання свідком службових обов`язків, він зайшов на територію будинку, так як мав намір викликати своє керівництво та керівництво поліції. Повідомив, що ОСОБА_4 йшов за ним слідом, обійшовши навколо будинку, побачивши, що батьків на території немає, підійшов до дверей та хотів їх відкрити, однак ОСОБА_4 заблокував їх та почав свідку загинати руки за спину, кликати на допомогу іншого працівника поліції, який був за межами території будинковолодіння. Свідком цих подій була теща ОСОБА_8 , яка намагалась відкрити двері та вийти, проте цього зробити не могла в зв`язку з блокуванням ОСОБА_4 ногою вхідних дверей. ОСОБА_7 пояснив, що будь-якого опору працівникам поліції не чинив, в словесну суперечку не вступав. Зазначив, що після цього, свідок вийшов з території будинковолодіння, сів в автомобіль і поїхав. Працівники поліції почали їхати за ним увімкнувши звукову сирену та в подальшому щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. На наступний день, прийшовши до ОСОБА_8 він помітив на руці синці, які вона отримала в момент утримування ОСОБА_4 дверей. Повідомив, що ОСОБА_4 дозволу на проникнення на територію будинковолодіння ні у кого не запитував, будь-якої загрози життю, здоров`ю оточуючим в той момент не було.

Показання потерпілих та свідків є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що будь-хто з допитаних потерпілих чи свідків оговорює обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають іншим доказам у справі.

Певні неточності в показаннях потерпілої ОСОБА_8 щодо несуттєвих обставин, а саме: занесення ОСОБА_7 мішка з цементом до сараю, місця перебування другого поліцейського на момент проникнення обвинуваченим на територію будинковолодіння потерпілих, не є істотними та такими, які б свідчили про їхню неправдивість в загальному, такі показання є належними доказами в розумінні ст. 85 КПК України. Більше того, такі обставини взагалі фактично не впливають на суть кримінального правопорушення в даному конкретному випадку.

Крім показів потерпілих та свідків винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення об`єктивно підтверджується також і іншими дослідженими судом доказами у кримінальному провадженні, а саме:

заявою (повідомлення) потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_8 від 07.10.2020 про кримінальні правопорушення, відповідно до якої вказують, що 11.09.2020 близько 19 год 00 хв до їхнього будинку за адресою: АДРЕСА_3 приїхав їх зять ОСОБА_7 та привіз деякі речі. Під час розвантаження автомобіля під`їхали працівники поліції та в подальшому на їхній прибудинковій території переслідували його, а ОСОБА_8 при намаганні вийти на вулицю з будинку, утримуючи вхідні двері не випускав один з працівників поліції;

заявою потерпілого ОСОБА_8 слідчому другого слідчого відділу ТУДБР у м. Львові ОСОБА_11 від 14.05.2021 згідно якої, ним надано дозвіл на огляд місця події та слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 на території будинковолодіння за адресою: буд. АДРЕСА_3 ;

протоколом огляду місця події від 14.05.2021 з фототаблицею до протоколу огляду та схемою земельної ділянки, відповідно до якого огляд проведено в присутності понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , за участю ОСОБА_8 . Об`єктом огляду є будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке розташоване на земельній ділянці площею 0, 06 га, прямокутної форми. Земельна ділянка по всьому периметру огороджена. Вхід на територію будинковолодіння здійснюється зі сторони АДРЕСА_3 , де розташований дерев`яний паркан на бетонній основі з металевою хвірткою з застібкою, а по ліву сторону територія огороджена металевою сіткою висотою 1.2 м. На території будинковолодіння розміщені: житловий одноповерховий цегляний будинок, літня кухня, одноповерхова спарена будівля де розміщені гараж та сарай, господарське приміщення (сарай);

протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями від 14.05.2021 з участю свідка ОСОБА_7 , у присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , відповідно до якого всі учасники зібралися на АДРЕСА_3 де ОСОБА_7 запропоновано розказати та показати на місці яким чином відбувалися події, що мали місце 11.09.2020. Останній вказав місце зупинки його автомобіля та місце зупинки працівників поліції. Автомобіль ОСОБА_7 був зупинений на узбіччі проїжджої частини вул. Сковороди, на відстані близько 3 м від хвіртки будинковолодіння ОСОБА_8 . Автомобіль поліцейських зупинився позаду на відстані близько 5 м. У подальшому ОСОБА_7 вказав, що він відкрив хвіртку та зайшов на територію будинковолодіння з метою зайти у будинок та вказав напрямок свого руху. Пояснив, що на шляху до хвіртки його окликнув працівник поліції ОСОБА_4 з вимогою пред`явити документи. ОСОБА_4 призупинився біля хвіртки, на межі земельної ділянки, проте в подальшому без будь-якого дозволу проник на огороджену територію вищевказаного будинковолодіння. Далі ОСОБА_7 пояснив, що обійшовши навколо будинку, працівник поліції ОСОБА_4 йшов за ним, а коли свідок прийшов до других вхідних дверей будинку та намагався їх відкрити, то ОСОБА_4 перешкодив цьому та заблокував їх ногою, показавши місце де це відбувалося. Зазначив, що поліцейський крім цього, такими своїми діями заблокував вихід ОСОБА_8 , яка в цей момент мала намір вийти на вулицю з будинку. ОСОБА_7 також зазначив про застосування ОСОБА_4 до нього заходів фізичного впливу. Пояснив, що інший поліцейський знаходився за межами будинковолодіння і на вигуки ОСОБА_4 також прийшов до будинку. Зазначив, що ніякого опору поліцейським не чинив, ОСОБА_4 його відпустив і ОСОБА_7 вийшов за межі території до автомобіля;

постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_11 про визнання предметів речовими доказами від 27.07.2021, відповідно до якої постановлено визнати та приєднати до матеріалів кримінального провадження № 001335 у якості речового доказу компакт-диск формату «DVD-R» ТМ «Verbatim», наданий у відповідності до листа Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області № 3007/63/01-20 від 25.10.2020 та зберігати його при матеріалах даного кримінального провадження;

протоколом огляду відеозапису від 27.07.2021 предметом огляду є компакт-диск формату «DVD-R» ТМ «Verbatim» ємністю 4,7 Гб. На якому міститься електронна папка з файлами: «Відеозапис з бодікамери» та «Відеозапис з відеореєстратора». При перегляді файлу з папки «Відеозапис з бодікамери» встановлено, що такий містить відеозапис з нагрудної службової бодікамери поліцейського ОСОБА_4 на якому зафіксовано події, що мали місце 11.09.2020 за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на території будинковолодіння потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_8 . При перегляді файлу, що міститься у папці «Відозапис із відеореєстратора» встановлено, що такий містить відеозапис за 11.09.2020 з відеореєстратора службового автомобіля, на якому несли службу поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ;

витягом з наказу ГУ НП у Волинській області від 12.05.2017 № 96 о/с «По особовому складу» згідно якого, призначено у Володимир-Волинський відділ поліції - лейтенанта поліції ОСОБА_4 (0067080), інспектором сектору реагування патрульної поліції № 3 Нововолинського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції;

копією посадової інструкції інспектора сектору реагування патрульної поліції Нововолинського відділення поліції Володимир-Волинського поліції ГУНП у Волинській області згідно якої, 05.01.2020 ОСОБА_4 ознайомлений з її змістом;

оглянутим в судовому засіданні «Відеозаписом з бодікамери» поліцейського ОСОБА_4 , що міститься на компакт-диску формату «DVD-R» ТМ «Verbatim», на якому зафіксовано, що автомобіль поліцейських під`їхав до транспортного засобу марки «Опель-Інсігнія», який знаходився на узбіччі проїжджої частини в момент відчинення багажника ОСОБА_7 , який запропонував поліцейським взяти мішка, а сам попрямував до будинковолодіння, яке огороджено парканом з хвіртко. Поліцейський ОСОБА_4 повідомив, що «щось не те» і запропонував надати посвідчення водія, свідоцтво реєстрації і зазначив, що напевно, будемо проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 підійшов до автомобіля і розвернувшись пішов назад до будинковолодіння, зайшовши через відчинену хвіртку на його огороджену територію. В цей момент поліцейський повідомив, що відчуває від особи алкоголь і бачить зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння. Поліцейський підійшов до хвіртки і зупинившись запропонував ОСОБА_7 підійти до нього. В подальшому, ОСОБА_4 зайшов на огороджену територію будинковолодіння, ідучи навколо житлового будинку повторював: « ОСОБА_15 , підходьте». В момент відчинення ОСОБА_7 дверей до будинку, перешкоджаючи йому це зробити, утримуючи двері, ОСОБА_4 почав гукати на допомогу іншого поліцейського. В цей момент чути жіночий голос і прохання не кричати. Поліцейський ОСОБА_4 з іншим поліцейським відтягнули ОСОБА_7 від дверей та просили підійти до автомобіля. Розвернувшись, ОСОБА_7 попрямував на вихід з території буднковолодіння. В цей момент ОСОБА_4 ідучи слідом за ОСОБА_7 просив пред`явити посвідчення водія, свідоцтво реєстрації та страховий поліс на транспортний засіб згідно п. 2.1 а, б і г, оскільки від останнього зараз відчутно різкий запах алкоголю і поліцейський запропонує на місці пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу. Будучи біля автомобіля ОСОБА_7 на запитання ОСОБА_4 щодо проходження такого огляду повідомив, що відмовляється від його проходження і відмовляється від його проходження в Нововолинській міській лікарні. Після цього, ОСОБА_4 роз`яснив, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння така ж сама відповідальність і попросив ОСОБА_7 не вчиняти ніяких дій та повідомив, що останній поки що затриманий, оскільки він вчинив порушення правил дорожнього руху так як наявні зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, попросив пред`явити документи. ОСОБА_7 підійшов до свого автомобіля, сів у нього та поїхав. Поліцейські сіли в свій автомобіль, увімкнули звуковий сигнал і переслідуючи транспортний засіб марки «Опель-Інсігнія» почали викликати на допомогу. В подальшому, переслідуваний транспортний засіб був зупинений на вул. Героїв АТО. ОСОБА_4 викликаючи слідчо-оперативну групу повідомив, що ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_4 підійшов до автомобіля, в присутності двох свідків попросив пред`явити посвідчення водія, свідоцтво реєстрації, зазначив свою посаду, прізвище, ім`я, по батькові та запропонував ОСОБА_7 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу та в подальшому в лікувальному закладі. У зв`язку з відмовою ОСОБА_7 проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 повідомив про складання протоколу про адміністративне правопорушення;

оглянутим в судовому засіданні «Відеозаписом з відеореєстратора», що міститься на компакт-диску формату «DVD-R» ТМ «Verbatim», на якому зафіксовано, що рухаючись в службовому автомобілі, ОСОБА_4 повідомляє: «Я його побачив. А що з ним робити, він вже повертає, він готовий, так?». В подальшому, рухаючись за транспортним засобом марки «Опель-Інсігнія» ОСОБА_4 сказав зупиняти його. В цей момент транспортний засіб під`їхав до будинковолодіння і зупинився на узбіччі проїжджої частини, поліцейські вийшли з машини і підійшли до транспортного засобу, біля відкритого багажника якого перебував ОСОБА_7 , який надалі спілкуючись з поліцейським ОСОБА_4 пішов на територію огородженого будинковолодіння. Поліцейський ОСОБА_4 , спочатку зупинившись перед хвірткою, в подальшому попрямував слідом за ОСОБА_7 на територію, другий поліцейський залишився біля службового автомобіля та залишеного ОСОБА_7 автомобіля з відкритим багажником. Через деякий час, другий поліцейський побіг на територію будинковолодіння, повернувшись назад ОСОБА_7 сів в свій транспортний засіб і почав рух, поліцейські сіли в службовий автомобіль, увімкнувши звуковий сигнал почали переслідувати транспортний засіб марки «Опель-Інсігнія» та викликати на допомогу;

копією технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, реєстровий номер 3111, адреса: АДРЕСА_3 в якому власником зазначено ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Нововолинською державною нотаріально конторою 11.08.2005 за р. № 2-2312;

копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.08.2005, відповідно до якого спадкоємцем житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_3 є ОСОБА_8 ;

витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8273656 від 07.09.2005 згідно якого будинок АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_8 .

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що необхідно вирішити при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали.

Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 001335 згідно якого 10.11.2020 до ТУ ДБР розташованого у м. Львові надійшла ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, якою зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, внести відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_8 від 07.10.2020 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162 КК України, ч. 2 ст. 365 КК України працівниками Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області, які незаконно проникли до їх володіння.

Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 001335, згідно якого 30.06.2021 кримінальне провадження за ч. 2 ст. 365 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постанову про створення слідчої групи від 29.03.3021, відповідно до якої постановлено у кримінальному провадженні № 001335 від 10.11.2020 створити слідчу групу, якій доручити проведення досудового розслідування у складі: слідчих Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , старших слідчих Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Старшим слідчої групи призначити слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_11 .

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02.11.2020, якою зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, невідкладно внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_8 від 07.10.2020 про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.

Доручення ТУ ДБР, розташованого у м. Львові від 10.11.2020 про проведення досудового розслідування.

Повідомлення ТУ ДБР, розташованого у м. Львові від 11.11.2020 про початок розслідування у кримінальному провадженні № 0001342 та №001335 від 10.11.2020.

Повідомлення ТУ ДБР, розташованого у м. Львові від 11.11.2020 Волинській обласній прокуратурі про необхідність призначення прокурора та об`єднання кримінальних проваджень № 0001342 та № 001335 від 10.11.2020.

Постанови від 11.11.2020 про визначення групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні, відповідно до яких постановлено визначити групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0001342 та № 001335 у складі: прокурорів відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Волинської обласної прокуратури ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . Старшим групи визначити прокурора ОСОБА_25 .

Постанову від 18.11.2020 про об`єднання матеріалів досудових розслідувань відповідно до якої постановлено, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 001335 від 10.11.2020 за ч. 2 ст. 162 КК України та №0001342 від 10.11.2020 за ч. 2 ст. 365 КК України об`єднати в одне кримінальне провадження.

Доручення ТУ ДБР, розташованого у м. Львові від 12.11.2020 № 12-03/2 29326 вих. 20 про проведення слідчих дій (в порядку ст. 40 КПК України).

Листи ДВБ НП України від 18.11.2020 № 2363/42-02/01-2020 та№2364/42-02/01-2020 про надання інформації.

Лист Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП України у Волинській області від 25.10.2020 про надання інформації, супровідних листів, постанови про адміністративне правопорушення, диску з відеозаписом.

Постанову старшого прокурора групи прокурорів прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Волинської обласної прокуратури від 05.03.2021 про визначення територіальної підслідності відповідно до якої постановлено, підслідність у кримінальному провадженні № 001335 визначити за Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

Постанову від 09.03.2021 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні та старшого прокурора групи відповідно до якої постановлено, визначити групу прокурорів у кримінальному провадженні № 001335 від 10.11.2020 у складі: заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Волинської обласної прокуратури ОСОБА_27 , прокурорів ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_25 . Старшим групи визначити прокурора ОСОБА_25 .

Лист ТУ ДБР, розташованого у м. Львові від 31.03.2021 № 12-21-5134 вих-21 про необхідність проведення службового розслідування.

Копію висновку службового розслідування за фактом внесення до ЄРДР відомостей про можливе вчинення окремими працівниками ВП № 1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 365 КК України, затверджений начальником ГУНП у Волинській області 17.05.2021.

Заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_8 адресовані слідчому Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_11 , в яких просили, кожен зокрема, залучити їх до кримінального провадження № 0001335 в якості потерпілих.

Постанови слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташоване у м. Львові про визнання потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_8 від 14.05.2021.

Доручення ТУ ДБР, розташоване у м. Львові від 13.05.2021 № 12-21-8076 вих-21 про проведення слідчих (розшукових) дій (в порядку ст. 40 КПК України).

Доручення ТУ ДБР, розташоване у м. Львові від 25.05.2021 № 12-21-8895 вих-21 оперативному підрозділу на про проведення слідчих (розшукових) дій (в порядку ст. 40 КПК України).

Лист ДВБ ВУ НПУ від 14.05.2021 № 998/42-02/01-2021 про надання інформації про проходження служби в органах ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та копій відповідних наказів.

Лист ДВБ ВУ НПУ від 14.05.2021 № 999/42-02/01-2021 про надання інформації щодо залучення до несення служби 11.09.2020 у Нововолинському ВП ГУНП у Волинській області поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та долучення відповідних документів.

Лист УКЗ ГУ НП у Волинській області від 18.05.2021 № 1726/12/01/1-2021 про направлення витягів з наказів про призначення ОСОБА_4 .

Лист ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області від 28.05.2021 № 2151/52/1/01-21 про надання документів щодо залучення до несення служби 11.09.2020 у Нововолинському ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області інспектора СРПП ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Лист ГУНП у Волинській області від 28.05.2021 № 2710/25/01-2021 про надання копії записаної аудіоінформації з системи запису та прийняття заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які надходять до ГУНП у Волинській області за скороченим номером екстреного виклику поліції «102».

Аудіоінформацію з системи запису та прийняття заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які надходять до ГУНП у Волинській області на CD-R диску.

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташоване у м. Львові ОСОБА_11 від 24.05.2021 про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2021 про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, що знаходяться у володінні оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар».

Лист слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташоване у м. Львові ОСОБА_11 від 31.05.2021 № 12-21-9353 вих-21 про скерування ухвали суду про тимчасовий доступ до речей і документів для організації виконання.

Протокол тимчасового доступу до речей і документів з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвал слідчого судді, суду від 01.07.2021.

Інформацію в електронному вигляді, що записана на оптичний диск DVD+R.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові від 30.06.2021 про закриття кримінального провадження, згідно якої постановлено кримінальне провадження №0001335 від 10.11.2020 у частині кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 365 КК України, закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Повідомлення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_11 від 30.06.2021 про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Протокол огляду предметів від 12.07.2021, відповідно до якого предметом огляду є: компакт-диск формату «DVD+R» ТМ «Verbatim», на зовнішній поверхні якого міститься рукописний напис: «Київстар вх. 11042, вих. 8561/3/КТ».

Доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку ст. 40 КПК України) від 15.07.2021 адресоване начальнику Волинського управління ВБ ДВБ НП України.

Рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС Волинського управління ДВБ НП України від 19.07.2021 щодо виконання доручення від 15.07.2021.

Постанову заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_29 від 26.07.2021 про зміну групи прокурорів та старшого прокурора групи у кримінальному провадженні, згідно якої постановлено змінити групу прокурорів і старшого прокурора групи у кримінальному провадженні №0001335, визначивши її у складі: прокурорів відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Волинської обласної прокуратури ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_26 , ОСОБА_3 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 . Старшим групи визначити прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих ТУ ДБР Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому доручити керувати групою прокурорів у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001335. Відомості про зміну групи прокурорів та старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні внести до ЄРДР.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_11 від 26.07.2021 про залучення представника потерпілого, відповідно до якої постановлено залучити адвоката ОСОБА_30 до участі в кримінальному провадженні № 0001335 від 10.11.2020 у якості представника потерпілого ОСОБА_8 .

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд не врахує як докази копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №886566, лист слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_11 від 31.03.2021 № 12-21-5134 вих-21, копію витягу з наказу ГУ НП у Волинській області від 17.05.2019 143/о «По особовому складу», копію витягу з наказу ГУ НП у Волинській області від 26.08.2020 № 260 о/с «По особовому складу», копію наказу начальника ГУНП у Волинській області від 04.01.2021 № 5 о/с «По особовому складу», копію витягу з наказу ГУ НП у Волинській області від 12.03.2021 № 75 о/с «По особовому складу», копію висновку службового розслідування за фактом можливого порушення антикорупційного законодавства інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , затверджений т. в. о начальника ГУНП у Волинській області 19.04.2021, копію довідки УКЗ ГУНП у Волинській області від 12.04.2021 № 1270/12/1-2021, копію посадової інструкції інспектора (старшого) групи реагування патрульної поліції, затвердженої т.в.о. начальника Нововолинського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції ГУНП у Волинській області 15.02.2019, копію посадової інструкції інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, затвердженої т.в.о. начальника відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області 11.01.2021, оскільки такі не підтверджують існування або відсутність обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині не визнання ним вини, так як позиція обвинуваченого про наявність правових підстав перебувати на чужій територій не ґрунтується на вимогах законодавства з огляду на таке.

Згідно з ст. 12 Загальної декларації прав людини, яку прийнято і проголошено Резолюцією 217 А (Ш) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.48, «…ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла… Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань».

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання відбувається згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб».

Виходячи з цих міжнародно-правових актів, Україна закріпила принцип недоторканності житла і поваги до особистого і сімейного життя людини у національному законодавстві, розширивши цей принцип вимогою щодо недоторканності й іншого володіння особи.

Відповідно до ст. 30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна, чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Згідно з ст. 38 Закону України «Про національну поліцію» поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов`язаних із: 1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; 2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення; 3) припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Проникнення поліцейського до житла чи іншого володіння особи не може обмежувати її права користуватися власним майном.

Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

За змістом ч. 2 ст. 162 КК України «Порушення недоторканості житла» - це незаконне проникнення до іншого володіння особи вчинене службовою особою.

Об`єктом кримінального правопорушення, у даному провадженні, є право людини на недоторканність іншого володіння.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.08.2005 ОСОБА_8 є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 та протягом тривалого часу він і дружина потерпіла ОСОБА_8 мають зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, що підтверджується відповідною відміткою у паспортах громадянина України.

З об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, порушення недоторканості житла може бути у формі: незаконного проникнення до іншого володіння особи. Об`єктивна сторона характеризується саме незаконним способом вчинення дій.

Під незаконним проникнення до іншого володіння особи, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , необхідно розуміти проникнення до іншого володіння службовою особою, здійснене за відсутності волі законного володільця та за відсутності законних на це підстав.

Під час судового розгляду суд встановив та в своїх показаннях ОСОБА_4 зазначив, що обвинувачений перебував на земельній ділянці будинковолодіння потерпілих за адресою: АДРЕСА_3 , в зв`язку з переслідуванням особи, ймовірно винної у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вмотивованого рішення суду у нього не будо, його перебування не пов`язане з: рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій, безпосереднім переслідуванням особи підозрюваної у вчиненні злочину, припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться на території іншого володіння. Добровільної згоди на перебування поліцейського ОСОБА_4 на території земельної ділянки, потерпілі не надавали.

Суб`єкт кримінального правопорушення є загальним, кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, з урахуванням висунутого обвинувачення, є службова особа.

Обвинувачений ОСОБА_4 відповідає таким ознакам, оскільки 11.09.2020 він перебував на посаді інспектора СРПП № 3 Нововолинського ВП Володимир - Волинського ВП ГУНП у Волинській області та відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України характеризується лише прямим умислом, тобто винний усвідомлює, що порушує недоторканість іншого володіння громадян шляхом вчинення проникнення до іншого володіння.

Судом встановлено, що територія будинковолодіння по АДРЕСА_3 огороджена по периметру парканом та відповідно до показів обвинуваченого він це бачив та повністю усвідомлював, що земельна ділянка перебуває в чиємусь володінні.

Доводи захисника ОСОБА_5 , що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, так як, на його думку, відсутні такі елементи як: об`єкт, об`єктивна сторона та суб`єктивна сторона суд відхиляє, оскільки сукупність досліджених вищенаведених доказів дала суду можливість спростовувати версію сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Долучені до матеріалів кримінального провадження копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 229582, протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 229740, постанови судді Шацького районного суду Волинської області від 23.12.2020, постанови Волинського апеляційного суду від 27.01.2021, рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 30.12.2020 також не спростовують встановлених судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючі кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить висновку про винуватість поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у незаконному проникненні до іншого володіння особи вчиненому службовою особою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.162 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

У свою чергу, оцінивши у сукупності усі наведені докази суд вважає за необхідне виключити з об`єму обвинувачення проникнення до житла, оскільки в процесі розгляду кримінального провадження під час з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами стороною обвинувачення не доведено проникнення ОСОБА_4 до житлового будинку потерпілих.

Також, суд виключає із обвинувачення покликання на порушення ОСОБА_4 норм ст. 13, 233, 234 КПК України, оскільки судом встановлено, що обвинуваченим здійснювалося провадження у справі про адміністративне правопорушення та останній слідував за особою, яка вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, обшуку на території земельної ділянки не проводив.

Крім цього, суд виключає з визнаного судом доведеним формулювання обвинувачення вказівку на те, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_7 зупинився «самостійно, без будь-якої вимоги зі сторони поліцейських», оскільки з дослідженого судом відео з бодікамери поліцейського та відеореєстратора встановлено, що вимога про зупинку транспортного засобу була подана поліцейськими за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору.

Суд звертає окрему увагу на те, що під час викладу формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, судом було змінено виклад окремих обставин вчинення обвинуваченим інкримінованого діяння, у порівняні з формулюванням обвинувачення, що міститься у обвинувальному акті. Такі зміни обумовлені встановленими під час судового розгляду обставинами кримінального правопорушення, які, загалом, не впливають на характер і обсяг обвинувачення, а також на можливість сторони захисту здійснювати належний захист від висунутого обвинувачення. Відповідні зміни обставин відповідають повноваженням суду та судовій практиці з цього питання (постанова Верховного Суду від 08.12.2020 справа № 278/1306/17).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У ч. 2 ст. 65 КК України зазначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.

Суд також ураховує особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вперше вчинив кримінальне правопорушення, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, одружений, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч. 2 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі.

Разом з цим, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставини справи, приймаючи до уваги висновок органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши при цьому мінімальний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, суд вирішує долю речових доказів.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази у справі, а саме: компакт-диск формату DVD-R ТМ «Verbatim», наданий у відповідності до листа Нововолинського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області № 3007/63/01-20 від 25.10.2020 залишити при матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1