26.12.2022
Справа № 642/1853/22
Провадження № 1-кс/642/1006/22
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, солдата резерву 37 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих органом досудового розслідування матеріалів, слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000593 від 17.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України навідника 2-го танкового взводу 5 танкової роти 2 танкового батальйону ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився виконувати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.03.2022 № 5 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника 2-го танкового взводу 5 танкової роти НОМЕР_3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, незважаючи на вищевказані норми законодавства, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, 21.07.2022 близько 19 год. 00 хв. поблизу с. Лозовеньке, Балаклійського району, Харківської області на підставі усного розпорядження командира НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 Матлаха ОСОБА_7 , виданого письмово 22.07.2022 та зареєстрованого у журналі бойових розпоряджень під № НОМЕР_5 , командир НОМЕР_6 танкової роти НОМЕР_3 танкового батальйону ВЧ НОМЕР_2 , лейтенант ОСОБА_8 , 21.07.2022, вишикувавши особовий склад трьох танків № № НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , в тому числі із навідником 2 танкового взводу 5 танкової роти 2 танкового батальйону ОСОБА_4 , довів до відома інформацію про те, що вищевказаний особовий склад 23.07.2022 убуває на виконання бойового завдання відповідно до бойового розпорядження командира 2 танкового батальйону підполковника ОСОБА_9 та здійснити приховане переміщення зведеного танкового взводу 5 танкової роти в райони закритих вогневих позицій за відповідним сигналом, обладнати перекриті щілини та одиночні окопи для переміщення особового складу.

Однак, ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді навідника 2-го танкового взводу 5 танкової роти НОМЕР_3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 , яка тимчасово дислокувалася на той час поблизу АДРЕСА_4 , в порушення ст. ст. 11, 28-32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, близько 19 год. 00 хв. 21.07.2022, після доведення до відома командиром 5 танкової роти НОМЕР_3 танкового батальйону ОСОБА_8 особовому складу, в тому числі і ОСОБА_4 , бойового розпорядження командира НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 Матлаха ОСОБА_7 , під час воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, з метою його невиконання, відкрито, одразу після оголошення вказаного бойового розпорядження, близько 19 год. 00 хв. 21.07.2022 віч-на-віч в усній формі командиру 5 танкової роти НОМЕР_3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 Вольському ОСОБА_10 , а близько 12 год. 00 хв. 22.07.2022 в усній та письмовій формі заступнику командира 5 танкової роти з морально-психологічного забезпечення 2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 Лещинському ОСОБА_11 у присутності ОСОБА_8 , відкрито відмовився виконувати вищевказане бойове розпорядження.

У зв`язку з відмовою солдата ОСОБА_4 вибувати на виконання бойового завдання у складі екіпажу танку № НОМЕР_7 під командуванням лейтенанта ОСОБА_8 , виникла необхідність здійснення заміни особового складу екіпажу танку. Солдата ОСОБА_4 замінили ОСОБА_12 . Після заміни, бойове завдання було успішно виконано екіпажами трьох танків без втрат техніки та особового складу.

13.12.2022 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В діях ОСОБА_4 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 402 КК України, тобто кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 2.11.2022; матеріалами службового розслідування; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Крім того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то це поняття означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Вищезазначені обставини свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та послався на те, що застосування жодного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, пославшись, що він не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник проти задоволення клопотання також заперечував, вважає подане клопотання є не обгрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами. Крім того, ОСОБА_4 , має позитивну характеристику з місця несення військової служби, військової частини НОМЕР_1 , має постійне місце реєстрації, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий. Якщо він буде позбавлений волі, то не зможе виконувати бойові завдання, спрямовані на забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони держави, тому просив відмовити в задоволенні клопотання.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що підозрюваний ОСОБА_4 зараз є задіяним при виконанні військових обов`язків, він дуже потрібен на фронті, позитивно характеризується за місцем несення служби, тому просив не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити виходячи з наступного.

Першим слідчим відділом (з дислокацієюу м. Харкова) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000593 від 17.08.2022, за підозрою ОСОБА_4 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

13.12.2022 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозри кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоровя обвинуваченого, міцність соціальних звязків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Перевіряючи доводи клопотання та заперечення сторони захисту, слідчий суддя враховує, що долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, а саме: протоколи допиту свідка ОСОБА_13 від 23.11.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 2.11.2022; матеріали службового розслідування; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності, в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та про наявність обгрунтованої підозри у його вчиненні ОСОБА_4 .

Також слідчий суддя приймає до уваги, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обгрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

Будь-яких доказів тому, що останній вчиняв спроби переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідків у кримінальному провадженні, ухилявся від проходження військової служби, повторно вчиняв кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби або доказів, які б об`єктивно свідчили про можливість вчинення підозрюваним відповідних дій, в клопотанні не наведено та з долучених до нього матеріалів не вбачається, а також не доведено прокурором під час розгляду клопотання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, зобов`язується з`являтися на всі виклики слідчого та в суд, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місця несення військової служби, військової частини НОМЕР_1 .

Згідно його пояснень під час розгляду клопотання готовий продовжувати військову службу та виконувати покладені на нього обов`язки.

Сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за вказаних вище обставин та даних про особу підозрюваного, не є достатньою підставою вважати, що існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З урахуванням вищенаведеного, недоведеності прокурором наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя у відповідності до ч.2 ст.194 КПК України приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1