Справа № 347/948/21
Провадження № 1-кс/347/66/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні заяви про самовідвід

16 лютого 2023 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000171 від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад доводів заявника.

03.02.2023 року на адресу Косівського районного суду надійшло клопотання потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про скасування ухвали Косівського районного суду від 16.06.2022 року про накладення на них грошового стягнення (штрафу), за неявку в судові засіданні, у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000171 від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2023 року, визначено суддю ОСОБА_3 для розгляду вказаного клопотання.

07.02.2023 року суддя ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід. В обґрунтування вимог заяви, покликався на ч.1 ст. 147 КПК України, згідно з якою клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення подається суду який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

Крім того, ОСОБА_3 покликався на п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, а саме слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. При цьому ОСОБА_3 в заяві зазначив, що особисто знайомий з потерпілими.

За таких обставин, на переконання судді ОСОБА_3 він не може брати участь при розгляді клопотання потерпілих.

В судове засідання ні особа, яка заявила самовідвід, ні інші учасники провадження будучи належним чином повідомленими не з`явилися, про причини неявки суд не повідомляли. Однак їх неявка не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши доводи заяви про самовідвід, матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом.

В провадженні Косівського районного суду перебувало кримінальне провадження відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000171 від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвалою суду від 16.06.2022 року у даному кримінальному провадженні було накладено штраф на потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за неявку в судові засідання без поважних причин.

При цьому, в резолютивній частині ухвали, судом роз`яснено вимоги ст. 147 КПК України, а саме: особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання слідчим суддею, судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається слідчому судді, суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

03.02.2023 року потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заяву, про скасування ухвали Косівського районного суду від 16.06.2022 року.

Щодо доводів заяви, про порушення порядку автоматизованого розподілу клопотання між суддями.

Згідно з п. 2.2.1. Положенням про автоматизовану систему документообігу (зі змінами), затвердженим рішенням Ради Суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 вхідна кореспонденція, в тому числі процесуальні документи, приймається і опрацьовується користувачами автоматизованої системи, яким надано доступ до автоматизованої системи відповідно до їх функціональних обов`язків і реєструється в автоматизованій системі в день її надходження. У разі неможливості з об`єктивних причин здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження, така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду із зазначенням причин встановлення такого терміну.

Відповідно до п. 2.3.1. Положення розподіл судових справ здійснюється в суді в день її реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.02.2023 року, вказане клопотання було розподілено між суддями Косівського районного суду в день його надходження.

Відповідно до підпункту 2.3.3., пункту 2.3. розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли: під час тимчасової непрацездатності судді.

Відповідно до п. 2.3.2 пункту 2.3. розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду Збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ у випадках, прямо передбачених цим Положенням.

Так, рішенням зборів суддів Косівського районного суду №2 від 16.06.2022 року прийнято здійснювати розподіл справ з індексами 2-3, 1-в, 3-в, скасування арешту майна під час перебування судді на лікарняному, у відрядженні понад три дні, відпустці (короткотривалій, довготривалій) та в період не розподілу судових справ перед відпусткою в 3 робочих дні та 14 календарних днів між суддями, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу шляхом створення справи на основі поточної із подальшим роз`єднанням та проведенням автоматизованого розподілу судової справи.

Крім того, рішенням зборів суддів Косівського районного суду №1 від 13.04.2022 року в пункті 9 ухвалено роз`єднувати справи, які підлягають вирішенню в скорочені строки, а участь раніше визначеного АСДС судді у їх розгляді є неможливою у зв`язку із його тимчасовою непрацездатністю, що може мати наслідком порушення строку розгляду передбаченого відповідним процесуальним законом.

Так, суддя Косівського районного суду ОСОБА_1 яка розглядала кримінальне провадження по суті, та постановляла ухвалу про накладення грошового стягнення на потерпілих за неявку до суду, з 30.01.2023 року по 03.02.2023 року перебувала на лікарняному, що підтверджується відповідним листком непрацездатності.

Клопотання потерпілих було зареєстровано в день його надходження в автоматизованій системі документообігу суду 03.02.2023 року, та присвоєно індекс 1-в, клопотання пов`язані із виконанням судових рішень, які відповідно до КПК України підлягають розгляду у строк 10 днів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За таких обставин, суд доходить переконання, що підстави зазначені ОСОБА_3 про порушення порядку автоматизованого розподілу клопотання між суддями, не знайшли свого підтвердження.

Щодо доводів заяви, про існування інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 75 КПК України визначає виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, у своїй заяві, суддя ОСОБА_3 вказав, що особисто знайомий з потерпілими.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайнятий з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язанні між собою («Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарии», а також «Екедемі Трейдинг Лтд» та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Суд звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гіпотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах «Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Турції»). Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії».

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Разом з тим, суд констатує той факт, що саме по собі зазначення в причині самовідводу від розгляду клопотання знайомства з потерпілими, без зазначення конкретних фактів, які можуть вплинути на стороннього спостерігача, щодо безсторонності судді не є достатньою підставою для задоволення заяви про самовідвід. Сам по собі факт знайомства з потерпілими, не свідчить про неупередженість, оскільки згідно з законодавством суддя (суд) приймає рішення виключно на підставі закону.

Висновки суду щодо розгляду заяви про самовідвід.

Таким чином, оцінивши в сукупності норми процесуального законодавства та доводи в обґрунтування самовідводу, суд приходить до переконання, що, не має будь-яких обґрунтованих підстав вважати, що подальший розгляд, визначеним у встановленому порядку суддею унеможливить ухвалення цим судом законного та об`єктивного судового рішення, і відповідно безстороннього розгляду клопотання по суті.

Керуючись статтями 75, 76, 372 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 щодо розгляду клопотання потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування ухвали Косівського районного суду від 16.06.2022 року, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000171 від 18 травня 2020 року щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 125 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1