Справа № 308/6737/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/270/22 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2022.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, непрацюючий, одружений, раніше судимий: 11.02.2016 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за ч. 1, 2 ст. 187 КК України із застосування ст. 70, ч. 5 ст. 72 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років; 15.03.2021 звільнений з Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 96)» по відбуттю строку покарання,засуджений:

- за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання - 15.04.2021.

Відповідно до ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення у період з 15.04.2021 по 11.04.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою без права внесення застави.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 15.04.2021.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia» моделі «1208» ІМЕІ НОМЕР_1 ; рюкзак чорного кольору, який упаковано в спецпакет НПУ ГСУ INZ3006647, які на праві власності належать підозрюваному ОСОБА_6 , повернуто останньому як власнику.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1307 (одну тисячу триста сім) грн 60 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

-2-

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2016 за ч. 1, 2 ст. 187 КК України, 15.04.2021 близько 05 год 30 хв, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, поєднане із насильством небезпечним для здоров`я потерпілого, в нічну пору доби, перебуваючи на тротуарі неподалік будинку АДРЕСА_2 , та скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, раптово наблизився до потерпілої ОСОБА_8 ззаді, і розвернувши її, наніс їй один удар рукою зігнутою в кулак в область правого ока, який був спрямований на подолання волі потерпілої, від чого остання впала на землю.

У результаті удару ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 13.05.2021, отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на правій орбітальній ділянці з переходом на вилицю, синця на нижній повіці лівого ока, забій правого ока мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності; «струс головного мозку. ЗЧМТ. Двобічний гематосинус» потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше три тижні (21 день), і по цій ознаці згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Після чого, ОСОБА_6 забрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Huawei» моделі «У5», синього кольору вартістю 978 (дев`ятсот сімдесят вісім) грн, та з метою уникнення відповідальності, покинув місце події, розпорядившись майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду від 12.04.2022 змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 187 на ч. 2 ст. 125 КК України. В обґрунтування своїх доводів зазначає про неповноту судового розгляду та невідповідність висноків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Звертає увагу на те, що показання потерпілої ОСОБА_8 в судовому засіданні щодо подій, які мали місце 15.04.2021, значно різняться з показаннями, даними нею під час досудового розслідування. Під час досудового розслідування потерпіла пояснювала, що ОСОБА_6 вона помітила здалеку, і не випускала його з виду до самого моменту, коли останній наблизився до неї та завдав удару по обличчю, тобто несподіваного нападу на потерпілу зі сторони обвинуваченого не було, так як потерпіла передбачала загрозу, оскільки стояла обличчям до ОСОБА_6 . Невідповідність показань потерпілої ОСОБА_8 елементарній логіці свідчить про їх неправдивість та намагання потерпілої приховати повну картину події. Окрім того, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в суді показали, що після проведеного огляду місцевості неподалік будинку № 55 по проспекту Свободи в м. Ужгороді, було встановлено особу ромської народності, яка відповідала орієнтуванню, згодом приїхала потерпіла та упізнала нападника. Дані свідки стверджують, що бачили, як ОСОБА_6 викинув телефон, який, як потім з`ясувалось, належав потерпілій. В показаннях вказаних свідків наявні суперечності, оскільки останні ствердили, що вони бачили, як ОСОБА_6 викинув телефон потерпілої, проте на місці обшуку, на землі поблизу тротуару було виявлено не один телефон, а два, в тому числі рюкзак, що належить обвинуваченому, про ці обставини свідки не вказували в своїх поясненнях. Більш, того свідок ОСОБА_12 , стверджуючи про те, що ОСОБА_6 , будучи поміченим, викинув належний потерпілій телефон, не звернув увагу на те, що жодних пошкоджень телефон потерпілої не містив.

-3-

Жодного умислу на заволодіння майном потерпілої в ОСОБА_6 не виникало. Зібрані докази і характер обстановки злочину свідчать про те, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки з моменту, коли потерпіла ОСОБА_8 помітила ОСОБА_6 , який слідував за нею, до місця події остання не розмовляла по телефону, тому обвинувачений не міг знати про наявність у неї мобільного телефону, і не мав умислу на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння мобільним телефоном. Вважає, що в діях ОСОБА_6 у момент заподіяння потерпілій тілесного ушкодження була відсутня ознака розбою, яка характеризується агресивністю, раптовістю, небезпечністю і спрямованістю таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, промову прокурора ОСОБА_5 , яка висловила заперечення щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та Конвенції.

-4-

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку.

З вироку вбачається, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, визнав у частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілій (побиття), однак, не погоджувався з кваліфікацією його діяння за вказаною статтею. Вважав, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України. Стверджував, що не мав на меті заволодіти телефоном потерпілої, а побив її через те, що остання обізвала його.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, на підтвердження його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суд першої інтанції з дотриманням, передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи, дослідив усі наявні докази у справі та дав їм належну правову оцінку.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, підтверджено наведеними у вироку показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були безпосередньо допитані в судовому засіданні і підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 .

Показаннями потерпілої ОСОБА_8 стверджується те, що 15.04.2021, точної години не пам`ятає, але десь під ранок, поверталася додому від своєї подруги, дорогою зауважила, що чоловік ромської народності її переслідує. Дійшовши до магазину «Веселка», що на проспекті Свободи, обвинувачений наздогнав її та вдарив кулаком по голові в ділянку скроні. Від удару впала на землю, благала щоб не вбивав. Телефон випав з кишені і вона його відкинула, щоб обвинувачений забрав. Після чого, дійшовши до мами додому, остання викликала таксі, щоб поїхати в лікарню. По дорозі в міську лікарню побачила, що на місці події були поліцейські і обшукували особу, вони зупинились та підійшли до поліцейських. Затриманим виявився ОСОБА_6 , якого вона впізнала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що її донька - потерпіла ОСОБА_8 , повернувшись додому 15.04.2021, була налякана та її обличчя було в крові. По дорозі в лікарню побачили на місці вчинення злочину поліцію та вирішили зупинитися. ОСОБА_8 впізнала нападника, який взяв її телефон, і яким виявився ОСОБА_6 , при цьому сам ОСОБА_6 заперечував, що він взяв телефон.

Свідок ОСОБА_11 показала, що 15.04.2021 близько п`ятої години вона, разом з інспектором ОСОБА_12 , отримали повідомлення на робочий планшет про те, що біля будинку номер 55 по проспекту Свободи, якась особа кличе на допомогу. Після проведеного огляду місцевості було встановлено особу ромської народності, яка відповідала орієнтуванню. Потім приїхала потерпіла, яка впізнала, що саме ця особа на неї напала. У потерпілої була велика гематома ока. Згодом ОСОБА_6 зізнався, що саме він вдарив потерпілу. Вона стверджує, що бачила, як обвинувачений ОСОБА_6 викинув телефон, який, як потім з`ясувалось, належав потерпілій.

Аналогічні показання дав в судовому засіданні і свідок ОСОБА_12 .

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показали суду, що 15.04.2021 були запрошені працівниками патрульної поліції в якості понятих. На місці події (проспект Свободи в місті Ужгороді) вони бачили обвинуваченого ОСОБА_6 та два мобільні телефони, один з яких впізнала потерпіла.

-5-

Вина ОСОБА_6 в сукупності з вищевказаними показаннями потерпілої та свідків підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.04.2021, з якого слідує, що потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що 15.04.2021 невстановлена особа чоловічої статі умисно, відкрито нанісши їй тілесні ушкодження, викрала належний їй телефон «Huawey», синього кольору.

З протоколу огляду місця події від 15.04.2021, який легалізовано ухвалою слідчого судді від 20.04.2021 вбачається, що проведеним оглядом місця події навпроти багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , виявлено особу чоловічої статі, який назвав себе ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 . Поряд з особою на землі було виявлено мобільні телефони Nokia IMEI НОМЕР_2 та Huawey на задній частині якого наявний напис Huawey Technologies Ltd Shanzhen 518129 PRC Made in China Hold DRA - L 21. Під час огляду вилучено на два відрізки скотч сліди папілярних ліній та вказані мобільні телефони.

Як встановлено протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.04.2021, ОСОБА_6 було затримано безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Згідно протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння № 431 від 15.04.2021, під час вчинення злочину ОСОБА_6 перебував у стані сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин (амфетамінів).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2021 потерпіла ОСОБА_8 за зовнішнім виглядом і прикметами, які детально описала, впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила відносно неї розбійний напад.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 22.04.2021 стверджується, що потерпіла ОСОБА_8 , за сукупністю ознак, впізнала належний їй мобільний телефон Huawey.

Висновком судово-медичного експерта № 119 від 19.04.2021 стверджується, що на тілі ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу у білкову оболонку правого ока, синця на правій орбітальній ділянці з переходом на вилицю, синця на нижній повіці лівого ока. Згідно консультації обласних спеціалістів, довідки із травмпункту та консультації сімейного лікаря у неї виявлено: «Струс головного мозку. ЗЧМТ. Множинні забої м`яких тканин голови, двобічний гематосинусит. Забій правого ока». Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини, і могли виникнути при обставинах події про які повідомляє потерпіла. По давності виникнення вище вказані ушкодження згідно медичної довідки вкладаються в час події, що мала місце 15.04.2021. В момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , найбільш ймовірно, знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні і була повернута обличчям до нападника. Виключена можливість, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_8 виникли внаслідок вільного падіння потерпілої на підлегле тверде покриття, оскільки є більш характерні для локального удару. Тілесні ушкодження у вигляді: синця на правій орбітальній з переходом на вилицю, синця на нижній повіці лівого ока, забій правого ока мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді: «Струс головного мозку, ЗЧМТ. Двобічний гематосинусит» потягли за собою розлад

-6-

здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день) і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_8 , в момент їх спричинення не були небезпечними для життя і здоров`я потерпілої.

Згідно висновку експерта від 21.04.2021 №СЕ-19/107-21/3494-ТВ ринкова вартість мобільного телефону Huawey, який належить потерпілій ОСОБА_8 , становить 978 грн.

Висновком експерта від 20.04.2021 № СЕ-19/107-21/3499-Д стверджується, що сліди пальців рук на відрізках клейкої стрічки «Скотч», що були виявлені та вилучені в ході огляду місця події (отримані з поверхні мобільного телефону, який належить потерпілій) від 15.04.2021 за адресою м.Ужгород, неподалік буд. 55, пр. Свободи - залишені обвинуваченим ОСОБА_6 .

Протоколами слідчого експерименту від 15.04.2021 та 22.04.2021, проведених з участю обвинуваченого, його захисника та потерпілої, встановлено місце, час та при яких обставинах було вчинено інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення. Зокрема встановлено, що ОСОБА_6 близько 05 год повертався додому, з району «Новий». Проходячи по проспекту Свободи біля готелю «Закарпаття» на іншому боці вулиці помітив дівчину, яка привернула його увагу. Вирішив перебігти проїзну частину дороги вслід за дівчиною і коли вона проходила повз магазин «Веселка» на тротуарі, підбіг ззаді, після чого наніс удар правою рукою (долонею) в ділянку голови (правого ока), від чого потерпіла впала на коліна. У неї з кишені випав телефон, який ОСОБА_6 підняв із землі та побіг за будинок АДРЕСА_2 , де невдовзі був помічений працівниками поліції та затриманий. ОСОБА_6 під час слідчого експерименту добровільно показав, що наблизився до потерпілої позаду та наніс їй один удар долонею в ділянці правого ока, від чого остання втратила рівновагу та впала, почала прикривати своє обличчя долонями. Потім він вхопив телефон, який випав з кишені потерпілої та втік.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч. Оцінивши їх відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку проте, що у діях ОСОБА_6 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, а тому доводи сторони захисту щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Відповідно до п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011, при оцінці доказів, як правило, суд застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

-7-

Таким чином, установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження захисника про те, що в матеріалах провадження відсутні об`єктивні докази вини ОСОБА_6 в розбійному нападі, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків та іншими матеріалами кримінального провадження, які буди досліджені судом першої інстанції.

Як показала в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , під час нападу обвинувачений ОСОБА_6 застосовував до неї насильство, заподіявши їй удар в область скроні та ока, а після заволодів належним її мобільним телефоном, який під час її падіння на землю випав з кишені.

Суд першої інстанції на підтвердження свого висновку, також обгрунтовано послався й на показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які підтвердили, що бачили, як обвинувачений, будучи поміченим, викинув телефон, який, як потім з`ясувалось, належав потерпілій.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла та зазначені свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинення вказаного кримінального правопорушення. Крім того, під час апеляційного розгляду сторорною захисту не наведено доводів, які б давали колегії суддів підстави вважати, що вказана потерпіла та свідки давали показання у суді першої інстанції з метою обмови обвинуваченого.

Наявні в їхніх показаннях певні розбіжності чи неточності, могли бути викликані суб`єктивним спрйняттм кожного з них обставин події.

Судом також ретельно досліджувалися та перевірялися інші матеріали кримінального провадження, зокрема дані протоколу огляду місця події; дані про впізнання потерпілою ОСОБА_8 обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, яка вчинили щодо неї розбійний напад; висновок судово-медичної експертизи потерпілої тощо.

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються твердження захисника про те, що ОСОБА_6 не вчиняв розбійного нападу та, що у нього не було умислу на заволодіння майном потерпілої.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про неправильну оцінку доказів обвинувачення є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону і такі апеляційним судом відхиляються.

Докази винуватості ОСОБА_6 , які зібрані органом досудового розслідування, перевірені судом першої інстанції та згідно ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

-8-

Твердження в апеляційній скарзі захисника про однобічну оцінку судом першої інстанції зібраним у кримінальному провадженні доказам, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд зобов`язаний та вправі досліджувати докази, як надані стороною обвинувачення, так і стороною захисту та надати їм відповідну оцінку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі захисник наводить власну оцінку обставинам кримінального провадження та звертає увагу на невірну оцінку показань потерпілої та свідків, а тому апеляційним судом у відповідності до ч. 3 ст. 404 КПК України, частково задоволено клопотання обвинуваченого про повторне дослідження доказів та прийнято рішення про допит обвинуваченого, потерпілої, оскільки повторний їх допит, сприятиме загальним засадам кримінального провадження, передбаченим п. 3, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зокрема: рівності перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та викликати певні сумніви в упередженості суду.

Частково задовольняючи клопотання сторони захисту, апеляційний суд враховує, що із матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. 22, 26, 404 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків місцевим судом були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції не створювалось.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що після допиту обвинуваченого, потерпілої та всіх свідків, заявлених у кримінальному провадженні та дослідження всіх письмових доказів, обвинуваченим та захисником не заявлялось жодних клопотань щодо додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження.

На підставі ч. 3 ст. 404 КПК України, при повторному дослідженні обставин, установлених під час кримінального провадження, апеляційний суд визнає об`єктивно встановленими наступні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З показань обвинуваченого ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції вбачається, що останній визнав факт заподіяння потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, однак ствердив, що умислу на заволодіння телефоном потерпілої не мав, а вдарив її через те, що остання обізвала його, від удару в неї впав телефон, який він підняв і відкинув убік і пішов до двору, його в дворі затримали поліцейські, які обшукали та, не знайшовши при ньому жодного телефону, відпустили. Через деякий час його зупинив інший патруль і так само нічого не знайшов. Просить звернути увагу на те, що він потерпілу знає, оскільки вона проживала на вулиці Тельмана, навпроти його будинку, однак допускає, що така може його не знати. Також підтвердив ті обставини, що потерпіла займалась продажем наркотичних засобів і в такий спосіб намагалась йому помститись.

Потерпіла ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції показала, що з обвинуваченим не знайома, до події, яка мала місце 15.04.2021, ОСОБА_6 ніколи не бачила, підстав його оговорювати в неї немає. 15.04.2021 під ранок, поверталася додому,

-9-

дорогою помітила, що хтось її переслідує, тому вирішила сховатись між автомобілями. Коли ОСОБА_6 зник з поля зору, вирішила перебігти швидко дорогу та якомога швидше дістатись додому на вул. Залізничну. Перебігаючи дорогу, почула, як ОСОБА_6 теж перебігає за нею, обходить її, ні слова не кажучи, б`є по голові, в ділянку ока. Телефон випав з кишені, а вона від удару впала на землю, черех кілька хвилин помітила, що ОСОБА_6 біля неї немає і телефон на землі не знайшла, однак чула, що телефон забрав він, окрім того, інших осіб на місці події не було. Телефон їй потім повернув патрульний. Після чого дійшовши до мами дому, остання викликала таксі, щоб поїхати в лікарню. По дорозі в міську лікарню побачила, що на місці події були поліцейські і обшукували особу, вони зупинились та підійшли до поліцейських, де побачили, що затриманим виявився ОСОБА_6 , якого вона впізнала, як особу, яка того дня під час розбійного нападу заволоділа її телефоном.

Проаналізувавши надані обвинуваченим та потерпілою показання, на чому наполягала сторона захисту, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення, як щодо тих обставин, які ними підтверджуються, так і навпаки.

При оцінці доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» заява № 18390/91, рішення від 09.12.1994). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001, заява №49684/99).

Разом з тим, відповідно до ст. 187 КК України розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Кваліфікованим видом розбою є розбій: вчинений за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм (ч. 2 ст. 187 КК України).

Відповідно до п. 9, 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК України) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом та корисливим мотивом.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони розбою є мета, з якою здійснюється напад, - заволодіння чужим майном.

Судом першої інстанції встановлено, що під час нападу обвинувачений спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я,

-10-

тобто, небезпечне для життя чи здоров`я насильство. Метою такого нападу було заволодіння майном потерпілої - мобільним телефоном, про що свідчиать як показання потерпілої, так і факт його виявлення при поверхневому огляді на землі поряд із речами обвинуваченого під час огляду місця події.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні, за яке його засуджено. Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду дослідженням матеріалів кримінального провадження не встановлено.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи в апеляційної скарги про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються.

З вироку вбачається, що на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях першої й апеляційної інстанцій, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення, а твердження захисника про недоведеність вини ОСОБА_6 в зазначеному злочині, а також доводи про відсутність у кримінальному провадженні достовірних доказів його вини у кримінальному правопорушенні, за яке обвинувачений був засуджений, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з тим, що в обвинуваченого не було умислу на заволодіння майном потерпілої, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Зазначені доводи спростовуються показаннями потерпілої, свідків та письмовими доказами, зокрема, протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, огляду місця події, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, пред`явлення речей для впізнання, висновками судово-медичної, товарознавчої та дактилоскопічної експертиз, які належним чином дослідженими судом.

Посилання сторони захиснту на те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_11 під час досудового розслідування давали інші показання, зокрема про те, що вони спочатку виявили потерпілу, а потім вже особу ромської народності, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані особи буди допитані судом під час судового розгляду, тому посилання у вироку на показання свідків ОСОБА_12 й ОСОБА_11 , є обгрунованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказані свідки були допитані під час судового розгляду, а отже їх показання сприймалися судом першої інстанції безпосередньо і обґрунтовано використані як джерело доказів з огляду на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

На підставі оцінки й аналізу наведених доказів суд правильно визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд призначає покарання у межах, встановлених в санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

-11-

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65, 68 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер та підвищену ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини, відомості про особу обвинуваченого, який будучи раніше судимим вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, що у свою чергу свідчить про його стійку криміногенну поведінку, не працює, відсутність обставини, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення й перевиховання обвинуваченого можливе лише шляхом ізоляції його від суспільства.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки судом першої інстанції при винесенні вироку щодо ОСОБА_6 , дотримано вимоги ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке на думку апеляційного суду, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також співмірним вчиненому протиправному діянню, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Інші доводи апеляційної скарги захисника вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2022, щодо ОСОБА_16 ,- без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді