Справа № 640/4091/19
н/п 1-кп/953/322/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005331 від 14.12.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Копиченці, Тернопільської області, громадянина України, пенсіонера, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005331 від 14.12.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від від 01.07.2021 вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року, стосовно ОСОБА_5 скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження № 0005331 від 14.12.2018 в суді першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 29.07.2021 визначено головуючого суддю у справі: ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.07.2021 призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005331 від 14.12.2018, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.09.2021 призначено судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005331 від 14.12.2018, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України.

21.09.2022 в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 просив скасувати накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2018 арешт та повернути останньому майно.

Розгляд справи відкладався у зв`язку із неявкою потерпілого та його прекдставника та за клопотанням сторони захисту.

В судовому засіданні 30.01.2023 сторона захисту підтримала подане клопотання та просила задовольнити з підстав, викладених у його змісті.

Потерпілий та його представник у судове засідання не зявилися , про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі та за відсутності потерпілого. Крім того, зазначила, що з клопотанням обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження ознайомлені, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Сторона не заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суд від 24 травня 2018 року у справі № 200/4664/14-к.

Частиною 1 ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно з положеннями ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

У відповідності до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності, зокрема, три роки- у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен з`ясувати думку щодо такого звільнення у особи, яка від такої відповідальності може бути звільнена. У постанові колегії суддів Першої судової палати ККС від 2 липня 2019 року (справа № 515/331/17, провадження № 51-27км19) зауважено, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи на відповідній підставі. Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, ВП ВС у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Тобто, суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце 14.12.2018 та містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Санкція ч.1 ст.296 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п"яти років.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 296 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Крім того, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі вимог ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене узгоджується з висновом Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2022 року у провадженні № 51-4251кмо21 (справа № 203/241/17).

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 10.01.2019 накладено арешт на майно, яке вилучене 14.12.2018 під час огляду житла за адресою: АДРЕСА_2 , належного на праві власності ОСОБА_5 , а саме на предмет схожий на розкладний ніж з металевою рукояткою, предмет схожий на револьвер під патрон Флобера «Safari РФ431М» та 9 предметів, схожих на патрони Флобера.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений в межах цього кримінального провадження ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.12.2018 у справі №640/23861/18.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. При цьому, нормами КПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі.

Разом з цим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі? ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 19.11. 2019 у справі справа № 345/2618/16-к.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, 286, ст. ст. 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною1 статті 296 КК України, на підставі статті 49 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 296 КК України закрити на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.12.2018 у справі №640/23861/18 н/п 1-кс/640/14264/18 на майно: револьвер з маркуванням «Safari РФ431М», 9 патронів, розкладний ніж з металевою рукояткою.

Речові докази після набрання ухвали суду законної сили:

-розкладний ніж з металевою рукояткою знищити;

-револьвер з маркуванням «Safari РФ431М» та 9 патронів- повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м.Харкова протягом 7-ми діб з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 03 лютого 2023 року.

Суддя ОСОБА_1