Справа № 491/969/22
Провадження № 1-кп/507/94/2022
Номер рядка звіту 381
В И Р О К
12.12.2022 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Секретарівка, Біляївського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця за мобілізацією, де проходить службу на посаді старшого розвідника 3 розвідувального відділення розвідувального взводу роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»,
в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.402 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією проходячи військову службу на посаді старшого розвідника 3 розвідувального відділення розвідувального взводу роти контрдиверсійної боротьби військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у військовому званні «солдат», у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 28-38, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 04.08.2022 року о 19 год. 45 хв., перебуваючи на території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , під час шикування підрозділу, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після усного доведення прямим начальником - заступником командира роти контрдиверсійної боротьби старшим лейтенантом ОСОБА_6 наказу про здійснення добового наряду пункту постійної дислокації, в присутності особового складу підрозділу, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконати наказ про заступання в добовий наряд в якості чергового по виконанню обов`язків військової служби щодо охорони пункту постійної дислокації.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.
31 жовтня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з даною угодою ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.402 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до вимог ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно до вимог ч. 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, підпадає під дію ч. 4 ст.469 КПК України.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_3 , який є учасником бойових дій, приймав активну участь в бойових діях на сході України в період із 2015- 2016 роки, одружений, має на утриманні дружину та трьох неповнолітніх дітей, за місцем проходження служби характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря та нарколога не перебуває.
Сторонами угоди узгоджена міра покарання із застосуванням ст. 69 КК України, із врахуванням наявності низки обставин, які пом`якшують покарання. Так, оставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, зокрема у зв`язку із онкологічним захворюванням батька.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - відсутні.
Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 468-469, 473-475 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Запобіжний захід у вигляді застави щодо ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили - скасувати.
Заставу в сумі 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн. повернути заставодавцю - ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області області:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, в тому числі й не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1