ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/880/23

Провадження № 1-в/210/120/23

"14" березня 2023 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК № 80" - ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, не працюючого (III група інвалідності). Раніше не судимий. По теперішній справі засуджений: 07.06.2017 року Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ст. 121 ч.2 КК України до 7 років 6 місяця позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 22.08.2017 року.

Відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»

початок строку відбування покарання 02.02.2018 р., кінець 02.08.2025 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:

Представник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про застосування умовно-дострокового звільнення (за статтею 81 КПК України) відносно засудженого.

Заява подана в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року призначено розгляд подання в режимі відеоконференції за місцем відбування покарання останнього.

Позиції сторін.

Представник ДУ «КВК № 80» ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив його задовольнити. Зазначив, що усвідомив свою провину, за станом здоров`я не може працювати тому і не має доходу.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання щодо застосуванні відносно засудженого умовно-дострокове звільнення, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, ще не досягнуто мети покарання відносно засудженого, стан його здоров`я не є підставою для задоволення клопотання.

Обставини, встановлені судом.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.02.2018року.Під час утримання в Установі виконання покарань №4 (місто Дніпр) характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 24.02.2018 року відбував покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 25.04.2018 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 14.05.2018 року відбував покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 16.07.2018 року відбував покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 15.08.2018 року відбував покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 07.04.2019 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні, де

характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 25.06.2019 року відбував покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 17.08.2020 року відбував покарання в Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№20)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 05.09.2020 року відбував покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 17.07.2021 року проходив курс лікування в Дніпропетровській міжобласній лікарні, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 04.09.2021 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі Криворізька виправна колонія (№80). За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має.Не залучається до праці, у зв`язку з незадовільним станом здоров`я.Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ним неслужбових стосунків.Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи, посилаючись на наявність інвалідності.Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», участі у виховних заходах, які проводяться в установі не бере.

Відповідно до етапі 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався, у зв`язку з наявністю вищої освіти.

Відповідно до етапі 127 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у роботі самодіяльних організацій що діють в установі, не бере.

Відповідно до статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів.

07.08.2020року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно етапі 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення (а саме не стає на шлях виправлення), йому було відмовлено в переведені до дільниці соціальної реабілітації.

19.11.2021року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до статті 82 Кримінального кодексу України, але у зв`язку з невідповідністю ОСВЗ (а саме засуджений не стає на шлях виправлення), йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

16.02.2023року засудженого було розглянуто на комісії відповідно до етапі 81 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення, (а саме не стає на шлях виправлення), йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.На профілактичному обліку установи не перебуває.

Згідно вироку суду мав заборгованість зі сплати судових витрат, яку було погашено.

17.01.2023року проведено підсумкову оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту визначила ступень рівня ймовірної небезпеки для суспільства як «СЕРЕДНІЙ».

З матеріалів справи та довідки про наявність стягнень та заохочень встановлено, що станом на момент розгляду подання ОСОБА_5 не має заохочення та стягнень взагалі.

Також дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно вироку суду мав заборгованість зі сплати судових витрат, яку було погашено.

З індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим вбачається, що ОСОБА_5 станом на 17.01.2023 року на шлях виправлення не стає.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_5 за період з 01.03.2022р. по 23.02.2023р., у останнього дохід складає 23 376,40 грн., які складаються з пенсійних виплат. Крім того, як вбачається з характеристики ОСОБА_5 , останній не виявив бажання до праці, посилаючись на стан здоров`я.

Мотиви та висновку суду

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі (ч.2, п. 2 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.

Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.

З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.

Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.

Так, в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення відповідно ст. 12 КК України тяжкого злочину.

За весь час відбування покарання, а саме з 02.02.2018 року засуджений не має заохочення та стягнень.

Однак як вбачається з матеріалів справи та щоденника засудженого, відсутність стягнень не підтверджує того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів виправлення та його поведінка не зазнає позитивних змін.

Крім того, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений не довів свого виправлення, не виявив бажання бути залученим до робіт на підприємстві, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з щоденника індивідуальної роботи із засудженим та характеристики, ОСОБА_5 , то станом на 17.01.2023 року не стає на шлях виправлення, що дає підстави суду вважати, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення для умовно-дострокового звільнення.

Також, 07.08.2020року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно етапі 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення (а саме не стає на шлях виправлення), йому було відмовлено в переведені до дільниці соціальної реабілітації.

Крім того, 19.11.2021року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до статті 82 Кримінального кодексу України, але у зв`язку з невідповідністю ОСВЗ (а саме засуджений не стає на шлях виправлення), йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Також 16.02.2023року засудженого було розглянуто на комісії відповідно до етапі 81 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення, (а саме не стає на шлях виправлення), йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Крім того, 17.01.2023року проведено підсумкову оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту визначила ступень рівня ймовірної небезпеки для суспільства як «СЕРЕДНІЙ».

Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування статті 81 КК України не встановлено.

Встановлено, що засуджений не виявив бажання бути залученим до праці на виробництві, відмовляється від робіт з благоустрою, посилаючись на наявність інвалідності.

Оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_5 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на те, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, не виявив бажання бути залученим до робіт на підприємстві, а також тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_5 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому клопотання є передчасним.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома та виконання, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Оскарження ухвали зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 16 березня 2023 року о 09 год.45 хв.в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1