Справа № 158/2289/22
Провадження № 1-кп/0158/161/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 00000469 від 01.10.2022 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , 01.10.2022 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи у АДРЕСА_2 , в підїзді будинку, під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, керуючись метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар долонею правої руки та один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя останнього, в ході подальшої боротьби вкусив потерпілого за 1-ші пальці лівої та правої кисті, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого ока, на верхній повіці лівого ока, на долонній поверхні 1-го пальця правої кисті, на долонній поверхні 1-го пальця лівої кисті, дрібні садна на спинці носа, дрібна ранка на слизовій оболонці верхньої губи справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого в ході конфлікту, який продовжився вже на верхній частині вхідних сходів в будинок, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді отримання потерпілим наперед невизначеного кола тілесних ушкоджень, не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, штовхнув потерпілого ОСОБА_4 в сторону низсходящих бетонних сходів будинку в звязку із чим останній впав, вдарився правою ділянкою тулуба об виступаючий бетонний парапет та отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів 11 ребра справа по навколо хребтовій лінії та 12 ребра справа на межі навколохребтової та лопаткової лінії, які згідно висновку судової-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21-ї доби.

21.10.2022 року від потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 подано цивільний позов про стягнення майнової (матеріальної) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав пояснення що 01.10.2022 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи у АДРЕСА_2 , в під`їзді будинку, під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , умисно наніс останньому один удар долонею правої руки та один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, в ході подальшої боротьби вкусив його за 1-ші пальці лівої та правої кисті. Після чого в ході конфлікту, який продовжився вже на верхній частині вхідних сходів в будинок, штовхнув ОСОБА_4 в сторону низсходящих бетонних сходів будинку в зв`язку із чим останній впав. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати. Разом з тим, заявлені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 визнав, однак суму моральної шкоди в розмірі 30000 грн. вважає її завищеною та просить суд зменшити її розмір.

Потерпілий ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні, кожен зокрема, щодо обрання міри покарання ОСОБА_6 поклалися на розсуд суду та просили цивільний позов задовольнити повністю.

З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у справі доказами.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 року (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Так, до обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Окрім цього, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання за санкцією статті у виді обмеження волі, із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Щодо цивільного позову про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди суд зазначає наступне.

Так, цивільний позивач ОСОБА_4 просить стягнути з ОСОБА_6 на його користь 317,22 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до вимог статті 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди.

Згідно з частиною 2 статті 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У судовому засіданні, на підставі наданих письмових доказів та визнання суми матеріальної шкоди обвинуваченим (відповідачем) ОСОБА_6 у розмірі 327,22 грн. дана шкода підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відшкодування моральної шкоди регулюється статтею 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає серед іншого й у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Як передбачено частиною 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Також, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме пункт 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, майновий стан обвинуваченого, який є непрацюючим, глибину душевних страждань потерпілого, які пов`язанні із отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості, лікуванням, змінами у його житті, а також вимоги розумності та справедливості, визнання позову обвинуваченим, в частині заподіяння матеріальної та моральної шкоди, а тому вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_4 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення майнової (матеріальної) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відшкодування моральної (немайнової) шкоди слід задовольнити частково.

Судові витрати та речові докази по справі - відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення майнової (матеріальної) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 317 (триста сімнадцять) грн. 22 коп.

Стягнути ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1