Справа № 592/8582/21
Провадження № 1-в/592/4/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисниць засудженого: адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, -

В С Т А Н О В И В :

12.07.2021 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням в порядку ст. ст. 537-539 КПК України, з урахуванням ст. 7, ст. 8, ст. 9, ст. 21 КПК України щодо застосування строків давності обвинувального вироку відповідно до ч. 5 ст 80 КК України, в якому він зазначив про те, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року за ст. ст 115 ч. 2 п. п. 1, 6, 12; 187 ч. 4; 194 ч. 2; 357 ч. 3; 70 КК України він ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений до довічного позбавлення волі. Письмові обґрунтування з посиланням на норми Закону КК та КПК України. На сьогоднішній день він фактично відбув 18 років довічного позбавлення волі в умовах тримання максимального рівня безпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком не було виконано в такі строки: - п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Відповідно до ч. 5 ст. 80 КК України, питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі. Тобто, з огляду на ч. 5 ст. 80 КК України, особа, засуджена до покарання у виді довічного позбавлення волі, після того як обвинувальний вирок набрав законної сили, має право звернутися до суду із клопотанням про застосування строків давності виконання вироку після набрання вироком законної сили 15 років. Так, якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, то суд зобов`язаний довічне позбавлення волі замінити на позбавлення волі, передбачене ч. 1 ст. 51 КК України (п. 11 ч. 1 ст. 51 КК України) . Враховуючи прецедентний характер рішення Європейського суду по справі № 41216/13 Петухов проти України (№ 2) від 12.03.2019 року, яким було визнано порушення загального характеру ст. 3 Конвенції щодо визнання покарання як довічне позбавлення волі без будь-яких регулюючих механізмів пом`якшуючих обставин, яке обов`язково використовується як джерело права в аналогічних правовідносинах з огляду на ст. 46 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та ст. 27 Віденської конвенції. 11.03.221 року Європейський суд постановив Рішення у справі Артюшенко проти України (Artyushenko v. Україна) , щодо нього порушена ст. 3 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод. Тобто, засудивши його до довічного позбавлення волі, яке не має можливості пом`якшення та скорочення покарання, Держава Україна порушила щодо нього ст 3 Конвенції. З огляду на те, що згідно рішення Конституційного Суду України від 24.04.2018 року № 3-р/2018 справа № 1-22/2018 (762/17) частина друга ст 28 Основного Закону України співвідноситься зі ст. 3 Конвенції (заборона катування) він стверджує, що Держава Україна порушує його права, визначені ст. 28 Конституції України. Він вважає за необхідне застосувати до нього положення ч. 5 ст. 80 КК України, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку та звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням виконання обвинувального вироку апеляційного суду Сумської області від 15.122004 року. Адже довічне позбавлення волі, як виключна міра покарання, не обмежена будь-якими строками, порушує його конституційні права, визначені статтею 28 Основного Закону та ст 3 Конвенції, що встановлено Рішенням Європейського суду з прав людини відносно нього. До того ж під час виконання вироку ним не вчинялося будь-яких злочинів, тому застосування закінчення строків давності виконання обвинувального вироку до нього є доцільним, щоб припинити порушення статті 3 Конвенції. На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 5 ст. 80 КК України, ст. ст. 7-9, 21, 30, 537-539 КПК України, він просив: 1. Винести відповідну ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року (справа № 1-26/2004 року) , яким його було засуджено до довічного позбавлення волі. 1. Відповідно до ст. 336 КПК України він просив суд розглядати його клопотання за його участі (вхідний № 26107/21 від 12.07.2021 року) (а. п. 2) .
16.07.2021 року засуджений ОСОБА_6 надіслав до Ковпаківського районного суду м. Суми доповнення до основного клопотання, поданого 08.07.2021 року, в якому він зазначив про те, що при розгляді його клопотання він просив суд взяти до уваги правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування норми ст. 80 КК України по заяві Генерального прокурора України про перегляд справи Верховним Судом України у справі (рішення) Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 року. Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку про таке: - Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа засуджена до певного виду покарання не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини. А отже, унеможливлює виконання покарання. Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. Вказані обставини свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності (постанова Верховного Суду України від 24.12.2015 року, справа № 5-324кс15) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/55223194) . Як вбачається з природи його кримінальної справи на сьогоднішній день він відбув більше 15 років призначеного йому покарання. За цей проміжок часу він не перешкоджав процедурі його виконання, не ухилявся від його відбування та не вчиняв будь-яких злочинів що підтверджується його особовою справою. Термін більше 15 років, який він відбуває покарання та вказані обставини свідчать, що Держава втратила право на виконання приналежного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, визначених ст. 80 КК України. На підставі вищенаведеного, керуючись п. 5 ч. 1, ч. 5 ст. 80 КК України, постановою Верховного Суду України від 24.12.2015 року по справі № 5-324кс15, ст. ст. 537-539 КПК України, він просив: 1. При розгляді клопотання про застосування строків давності виконання обвинувального вироку відповідно до ч. 5 ст. 80 КК України застосувати висновок та практику, викладену в постанові Верховного Суду України від 2412.2015 року у справі № 5-324кс15. 2. Задовільнити його клопотання в повному обсязі та звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року (справа № 1-26 за 2004 рік) , яким його було засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі (вхідний № 26705 від 16.07.2021 року) (а. п. 12, 13) .
Судове засідання в режимі відеоконференції за участю засудженого ОСОБА_6 провести не виявилося за можливе з технічних причин.
В судовому засіданні захисниці засудженого ОСОБА_6 адвокати: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 клопотання свого підзахисного підтримали, просили його задовольнити (вхідний № 26480 від 02.12.2022 року) (а. п. 67) .
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні даного клопотання, оскільки воно непідсудне Ковпаківському районному суду м. Суми та роз`яснити засудженому ОСОБА_6 його право на звернення із зазначеним клопотанням до місцевого суду за місцем відбування покарання (виконання вироку) (вхідний № 26477 від 06.12.2022 року) (а. п. 66) .
Оголосивши клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, вислухавши пояснення та думку захисниці засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 , пояснення та думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали судового провадження, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.
Вироком апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року ОСОБА_6 було визнано винуватим у вчиненні ним злочинів, передбачених п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України, та йому було визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Вирок набрав законної сили 22.03.2005 року.
Ухвалою Верховного Суду України від 22.03.2005 року вирок апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року щодо ОСОБА_6 було залишено без змін. Ухвала набрала законної сили 22.03.2005 року.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 1-26, провадження № 13-61зво20 було відмовлено ОСОБА_6 у відкритті провадження про перегляд вироку апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року та ухвали Верховного Суду України від 22.03.2005 року за виключними обставинами. Заяву з усіма доданими до неї матеріалами було ухвалено повернути ОСОБА_6 . Ухвала набрала законної сили 01.09.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91338136) .
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09.02.2021 року у справі № 1-26, провадження № 13-12зво21 було відмовлено ОСОБА_6 у відкритті провадження про перегляд вироку апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року та ухвали Верховного Суду України від 22.03.2005 року за виключними обставинами, а заяву з усіма доданими до неї матеріалами було ухвалено повернути ОСОБА_6 . Ухвала набрала законної сили 09.02.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94856221) .
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі № 1-26, провадження № 13-61зво21 було відмовлено у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Заяву з усіма доданими матеріалами було ухвалено повернути заявнику. Ухвала набрала законної сили 27.04.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96669472) .
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.03.2022 року у справі № 675/1598/21, провадження № 1-в/675/13/22 у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування положень ст. 80 КК України в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, звільнення або заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі та звільнення, а також звільнення у зв`язку з бажанням проходження військової служби було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 16.06.2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103809880, https://reyestr.court.gov.ua/Review/104207340) .
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.05.2022 року у справі № 592/653/22, провадження № 1-в/592/81/22 було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили 18.10.2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104316469) .
Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 05.07.2022 року у справі № 574/600/21, провадження № 1-в/574/7/22 у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування строків давності виконання обвинувального вироку було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 13.07.2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105088971) .
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 18.10.2022 року у справі № 592/653/22, провадження № 11-кп/816/1003/22 ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.05.2022 року відносно ОСОБА_6 було залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення. Ухвала набрала законної сили 18.10.2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106818759, https://reyestr.court.gov.ua/Review/107126629) .
За загальним розумінням застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності злочину та особи, яка його вчинила, внаслідок спливу певного проміжку часу, що істотно позначається на досягненні мети покарання, виконанні завдань загальної і спеціальної превенції.
Застосування давності до особи, в разі вчинення нею особливо тяжкого злочину, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, є правом, а не обов`язком суду.
Питання про застосування давності в цьому випадку вирішується судом відповідно до положень ст. 49 ч. 4 КК України.
Така особливість законодавчого врегулювання застосування інституту давності за вказані злочини обумовлена підвищеною суспільною небезпечністю вчиненого та особи, яка його вчинила.
Тобто, в даному випадку законодавцем встановлено факультативний порядок незастосування строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Виокремлення законодавцем права суду застосувати давність в разі вчинення особою особливо тяжкого злочину, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, свідчить про необхідність ухвалювати рішення не про беззастережне звільнення від кримінальної відповідальності, а у кожному випадку застосування строку давності мотивувати можливість такого звільнення.
Незастосування строків давності виконання обвинувального вироку щодо засудженого до довічного позбавлення волі можна пояснити занадто високим ступенем його суспільної небезпечності, яка не зменшилася за час спливу строків давності до такого рівня, коли його можна було б взагалі звільнити від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. п. 2, 3, 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше 10 років за особливо тяжкий злочин.
Згідно з ч. 5 ст. 80 КК України, питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом; якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.
Посилання засудженого ОСОБА_6 на те, що він підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, суд не бере до уваги, оскільки вказана стаття застосовуються до осіб, відносно яких з дня набрання чинності обвинувальний вирок не було звернено до виконання.
Вирок апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року набрав законної сили 22.03.2005 року.
На підставі ухвали Верховного Суду України від 22.03.2005 року вищезазначений вирок був залишений без змін та був звернений до виконання.
З огляду на вищевикладене, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду відповідно до ч. 5 ст. 80 КК України.
Із змісту ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.05.2022 року у справі № 592/653/22, провадження № 1-в/592/81/22, яка набла законної сили 18.10.2022 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_6 має відбувати покарання в державній установі Замкова виправна колонія (№ 58) .
Таким чином, враховуючи вимоги ст. 539 КПК України, оскільки місцем відбування покарання засудженого ОСОБА_6 є державна установа Замкова виправна колонія (№ 58) , що знаходиться за адресою: 30301, Хмельницька обл. , Шепетівський р-н, м. Ізяслав, вул. Гагаріна, буд. 2, яка не відноситься до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми, тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку слід відмовити, роз`яснивши його право звернутися з відповідним клопотанням до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуває покарання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369-372, 375, 376, 537, 539 КПК України; ст. 80 КК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відмовити.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_6 його право на звернення із зазначеним клопотанням до місцевого суду за місцем відбування покарання (виконання вироку) .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Ухвала суду щодо інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, може бути оскаржена.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив судове рішення (ухвалу) .
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1