Справа № 161/9434/22 Провадження № 11-кп/802/715/22 Головуючий у 1 інстанції: Калькова О. А.
Категорія: ч.4 ст.186 КК України Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Денісова В.П.,

суддів Подолюка В.А., Карпук А.К.,

з участю секретаря Прус Я.А.,

прокурора Грицюка Р.П.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Коваленко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Шубіна Д.В. на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, укладальника пакувальника фірми «Modern Expo», раніше не судимого,

засуджено:

- за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишений попередній домашній арешт.

Накладений ухвалою слідчого судді від 01 червня 2022 року арешт на майно скасований.

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що 22 травня 2022 року близько 17 години 20 хвилин він, перебуваючи в приміщені магазину «TOR-BA», що за адресою: місто Луцьк, вулиця Єршова, 11, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, а також продовженого Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року та № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року та від 21 квітня 2022 року, діючи з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з полиці торгівельного залу таємно викрав пляшку горілки «Greenday» об`ємом 0,5 літрів, вартістю 112 гривень 90 коп., однак на виході з магазину його протиправні дії були викриті охоронцем вищевказаного магазину ОСОБА_2 . В подальшому ОСОБА_1 будучи викритим, керуючись метою утримання викраденого майна, втік з місця події разом із цим майном, чим відкрито викрав його, спричинивши ТОВ «ТОР Рівне» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Прокурор оскаржує вирок суду, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати не за ч.4 ст.186 КК України, а за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України. З огляду на наведене, просить вирок місцевого суду скасувати, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.4 ст.186 КК України на ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, і на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляцію у повному обсязі і просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, обвинуваченого та його захисника, які заперечили подану апеляцію і просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положення ч.3 ст.349 КПК України регламентують, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції вказав, що обвинувачений ОСОБА_1 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються (а.к.п.59, зворот абз.2).

Таку позицію підтримав і прокурор в судовому засіданні (а.к.п.56 зворот).

Таким чином, за згодою учасників судового провадження місцевим судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вимогами ч.1 ст.337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України (а.к.п.4).

Обвинувачений ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України (а.к.п.59).

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Дії, розпочаті яке крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування залежно від характеру насильства чи погрози як грабіж чи розбій.

Як убачається з обвинувального акту та визнаного місцевим судом доведеного обвинувачення, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 22.05.2022, близько 17 години 20 хвилин, перебуваючи в приміщені магазину «TOR-BA», що за адресою: місто Луцьк, вулиця Єршова, 11, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, а також продовженого Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року та № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року та від 21 квітня 2022 року, діючи з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з полиці торгівельного залу таємно викрав пляшку горілки «Greenday» об`ємом 0,5 літрів, вартістю 112 гривень 90 коп., однак на виході з магазину його протиправні дії були викриті охоронцем вищевказаного магазину ОСОБА_2 .. В подальшому ОСОБА_1 будучи викритим, керуючись метою утримання викраденого майна, втік з місця події разом із цим майном, чим відкрито викрав його, спричинивши ТОВ «ТОР Рівне» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Отже, з наведеного обвинувачення убачається, що ОСОБА_1 , будучи викритим охоронцем, втік з місця події з викраденим майном.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_1 згідно висунутого обвинувачення мав реальну можливість розпоряджатися чи користуватися викраденим майном, а тому його дії були правильно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що в даному випадку відсутні законні підстави для перекваліфікації обвинуваченого ОСОБА_1 з ч.4 ст.186 на ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України.

Апеляційний суд звертає увагу, що приписами ч.1 ст.338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Як убачається з матеріалів даного кримінального провадження, прокурор, який затвердив обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.186 КК України, приймав безпосередню участь в судовому розгляді, однак, правову кваліфікацію дій ОСОБА_1 не змінював, та під час виступу в судових дебатах просив призначити ОСОБА_1 покарання в межах санкції саме ч.4 ст.186 КК України (а.к.п.58).

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Шубіна Д.В. залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді