Пр.1-кп/336/466/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2022 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,обвинуваченого ОСОБА_5 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Бердянська Запорізької області,громадянина України,з вищою освітою,неодруженого, працюючого водієм таксі,зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

Встановив:

07.12.2021 р. приблизно о 04 годині 30 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині автодороги Харків-Симферополь зі сторони вул. Молочної в напрямку вул. Мокрянської в м.Запоріжжі.В салоні автомобіля перебували пасажири ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 .

Під час руху, в районі будинку №122 по вул. Мокрянській водій ОСОБА_5 не переконався у безпеці своїх дій,в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001( зі змінами та доповненнями),де вказано :»Перед початком руху,перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися,що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,змінив напрямок свого руху вліво,допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини,де здійснив наїзд передньою лівою часиною кузова керованого ним автомобіля на металеву огорожу,що розподіляє потоки руху транспортних засобів зустрічних напрямків.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження ,які згідно висновку судової медичної експертизи № 109п від 26.01.2022 р. кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/108-22/60-ІТ від 27.01.2022, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе визнав повністю.

Пояснив,що на автомобілі Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 він працює водієм у службі таксі,наразі це є єдиним джерелом заробітку.07.12.2021 р.прийняв замовлення та перевозив пасажирів ,остання з яких ОСОБА_4 сіла у таксі на вул.Чумаченка,далі по проїзній частині автодороги Харків-Симферополь зі сторони вул. Молочної в напрямку вул. Мокрянської в м.Запоріжжі вони слідували в аеропорт. Автомобіль рухався у правій смузі,оглядність була обмежена через погодні умови темної пори доби та дощ. На певній ділянці він вирішив зманеврувати у ліву смугу,можливо,щось хотів об`їхати,але не впевнився ,що це буде безпечним,не побачив дорожню розмітку,яка позначає межі проїзної частини,наїхав на металеву огорожу,яка розділяє зустрічні потоки. Автомобіль розвернуло по інерції та основний удар припав у ліву задню частину,де знаходилась пасажир ОСОБА_4 ,тому вона була травмована найбільше,на місце події викликали «швидку» та поліцію. Обвинувачений повністю оплатив лікування ОСОБА_4 в умовах стаціонару,компенсував інші витрати,пов`язані з лікуванням після її виписки. У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності,допустимості,достовірності,а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку,суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину,виходячи з такого.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала,що 07.12.2021 р.приблизно о 04.00 год.вона з колегами їхала на таксі на роботу в аеропорт,сідала у таксі останньою на вул.Чумаченка, далі вони слідували по трасі. В автомобілі вона займала на задньому сидінні місце позаду водія,за дорожньою ситуацію не слідкувала,пам`ятає,що в момент ДТП сильно вдарилася,втратила свідомість,далі її спогади пов`язані з наданням медичної допомоги. Під час лікування як у лікарні,так і після виписки,обвинувачений ОСОБА_5 повністю оплатив всі її витрати,жодних претензій вона до обвинуваченого не має.

Під час огляду місця події було встановлено,що дорожньо-транспортна пригода сталася на проїзній частині автодороги Харків-Симферополь зі сторони вул. Молочної в напрямку вул. Мокрянської в м.Запоріжжі за участю транспортного засобу Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 ,яким на момент ДТП керував обвинувачений ОСОБА_5 ,про що був складений протокол від 07.12.2021 р. з фототаблицею та схемою місця події.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 109п від 26.01.2022 р.,тілесні ушкодження,виявлені у ОСОБА_4 ,кваліфікуються тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя,.

Усі ушкодження у ОСОБА_4 утворилися за механізмом тупої травми,тобто від дії тупого предмета та могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди,у строк,що вказаний в матеріалах справи.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-22/84-ІТ від 01.02.2022 р.,на момент ДТП транспортний засіб Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 ,на момент проведення огляду та експертного дослідження,рульове керування та робоча гальмівна система знаходяться у працездатному стані.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/108-22/60-ІТ від 27.01.2022, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Досліджені в судовому засіданні докази логічні,послідовні,не містять протиріч,переконливі як кожен окремо,так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований,містить інформацію щодо предмету доказування,схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує його дії по ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою,яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

Як випливає з положень ст. 75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення має бути належним чином умотивовано.

Згідно роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р.(із змінами) »Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті»,при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки,що настали,а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту,її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину,вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів,працівників,відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх,тощо),а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання,та особу винного.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого необережного кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 раніше не судимий,має постійне місце проживання,мешкає у сім`ї, соціально адаптований,працює водієм служби таксі,негативних відомостей про особу обвинуваченого під час судового розгляду справи не встановлено.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття у скоєному,добровільне відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям,вжив заходів для допомоги потерпілій під час лікування, що вона підтвердила в судовому засіданні,своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення злочину, послідовно визнає винуватість у скоєнні злочину.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

Потерпіла висловила позицію про можливість призначення обвинуваченому не суворого покарання у виді попередження з урахуванням його каяття та добровільного відшкодування завданих їй збитків.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого,його критичне ставлення до скоєного,що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення,дозволяє зробити висновок,що обвинувачений загрози для суспільства не становить,є суспільно корисним,можливо прогнозувати,що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил.

Всі ці відомості суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання за ст.286 ч.2 КК України для застосування ст.75,76 КК України,оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Як зазначено у п.21 вказаної вище постанови Пленуму ВСУ,у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та

2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання

про доцільність застосування до винного додаткового покарання -

позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати

посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи

експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Додаткове покарання, передбачене як обов`язкове ст.286

КК,суд може не призначати за наявності декількох обставин,які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,і з урахуванням особи винного.

За обставинами справи суд не вбачає необхідності призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами,оскільки він раніше до адміністративної відповідальності та кримінальної відповідальності за порушення ПДР України не притягувався,вчинене ним вперше кримінальне правопорушення є необережним,керування транспортним засобом є наразі єдиним джерелом доходів обвинуваченого та членів його сім`ї,для яких він є годувальником.

Речовий доказ по справі,яким визнаний транспортний засіб Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 ,що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 ,необхідно повернути обвинуваченому за належністю.

Диск з відеозаписом протоколу огляду,який зберігається в матеріалах кримінального провадження у прокурора,залишити у справі протягом всього часу зберігання.

За змістом обвинувального акту,по справі наявні судові витрати на проведення експертизи № СЕ-19/108-22/84-ІТ від 01.02.2022 р., № СЕ-19/108-22/60-ІТ від 27.01.2022 у розмірі 2050 гр.44 коп.кожна, відшкодування яких передбачено ст.118,122,124 КПК України.

При постановленні обвинувального вироку такі витрати у повному обсязі суд стягує з обвинуваченого у дохід держави.

Цивільний позов не заявлено.

Відносно обвинуваченого під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-

Ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75,76 КК України, ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину та виконає такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази:

-транспортний засіб Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_1 ,що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 ,залишити йому за належністю;

-диск з відеозаписом протоколу огляду,який зберігається в матеріалах кримінального провадження у прокурора,залишити у справі протягом всього часу зберігання.

Стягнути з ОСОБА_5 ,паспорт серія НОМЕР_2 ,виданий 09.08.2007 р. Бердянським МВ УМВС в Запорізькій області,у дохід держави судові витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/108-22/84-ІТ від 01.02.2022 р.,судової експертизи № СЕ-19/108-22/60-ІТ від 27.01.2022 у розмірі 4118 (чотири тисячі сто вісімнадцять)гривень 88 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1