Справа № 930/1224/21
Провадження №11-кп/801/752/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000082 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 06.06.2022, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючу вихователем групи продовженого дня у Тульчинській ЗШ 1-3 ступенів №1, розлучену, раніше не судиму,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано засуджену ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання з процесуальними витратами, цивільним позовом, накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_12 22.02.2020, близько 06 год. 10 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Yaris», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись об`їзною автодорогою м. Немирів Вінницької області в напрямку м. Вінниця, в районі повороту до с. Мухівці Немирівського району, не врахувавши дорожньої обстановки та не вибравши безпечної швидкості руху, виїхала за межі проїзної частини праворуч, внаслідок чого відбулося перекидання керованого нею автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири даного автомобіля ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 20.03.2020 №54 ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому відділу хребта, закритого перелому обох дужок шостого шийного хребця, забою плечового суглобу.
Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_13 у вигляді сполучної травми тіла виникли від дії тупого твердого предмета (предметів). Закритий перелом обох дужок шостого шийного хребця тіла у ОСОБА_13 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження як небезпечного для життя в момент заподіяння і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 05.05.2021 №12-к ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла:синців та саден обличчя пара орбітальну гематому праворуч, забійну рану зовнішнього кута правого ока, струс головного мозку, вивих лівої плечової кістки з переломом великого горбка лівої плечової кістки, закритого перелому 5-го поперекового хребця без порушення функції спинного мозку, закритого перелому кісток тазу-крижової кістки справа, лонної та сідничної кістки справа без зміщення. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів).
При обстеженні ОСОБА_7 виявлено об`єктивні ознаки значно вираженого порушення функції правого плеча, значно вираженого порушення функції лівого плеча, значно вираженого порушення функції правого кульшового суглобу, які стоять в причинному зв`язку зі сполучною травмою тіла і становлять 70% стійкої втрати загальної працездатності.
Сполучна травма тіла у ОСОБА_7 належить до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм, пов`язаним зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину (не менш 33%).
Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу від 13.03.2020 №188 в деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля «Toyota Yaris», державний номерний знак НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП, не виявлено.
Згідно з висновком автотехнічної експертизи від 02.04.2021 №СЕ-19/102-21/4992-ІТ у заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля «Toyota Yaris», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1,12.1, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху.
В заданій дорожній обстановці, можливість попередження виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди з боку водія автомобіля «Toyota Yaris», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 з технічної точки зору забезпечувалась відповідністю її дій вимогам п.п.10.1,12.1 Правил дорожнього руху, так як під час руху причини технічного характеру, які б спричинили зміну напрямку руху керованого нею автомобіля в неї були відсутні та при умові постійного контролю за рухом даного автомобіля.
В ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Toyota Yaris», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1,12.1, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля «Toyota Yaris» ОСОБА_8 , що не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_8 за вищевикладених обставин порушила вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (зі змінами та доповненнями), згідно якого: 1) п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Свої вимоги потерпіла мотивує тим, що судовий розгляд відбувався з порушенням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, так як не було роз`яснено сторонам, що вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження, та без згоди усіх учасників судового провадження про спрощений розгляд.

Також судом не взято до уваги покази потерпілої про те, що жодної шкоди обвинуваченою не висловлено, а були лише необґрунтовані звинувачення з її боку, суд безпідставно встановив доведеним часткове відшкодування шкоди, завданою ОСОБА_7 , які не стосувались медичної допомоги.

Крім того, до моменту ухвалення судом вироку, одна з потерпілих померла, однак заміна потерпілого здійснена не була.

Також суд безпідставно визнав пом`якшуючі обставини ОСОБА_8 щире каяття та активне сприяння слідству у розкритті злочину, відшкодувала ОСОБА_7 лише 10-15% від витрачених на лікування коштів, та не врахував її думку про призначення реального покарання, так як ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження та залишилась інвалідом.

Заслухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, просять про скасування вироку із-за м`ягкості призначеного покарання, з ухваленням нового вироку про призначення покарання ОСОБА_8 у виді 5 років позбавлення волі реально та пояснили, що суд не врахував позицію потерпілої про необхідність призначення суворого покарання, а взяті судом до уваги часткове відшкодування шкоди та щире каяття, проте не враховано, що обвинувачена не вжила необхідних заходів для повного відшкодування шкоди та потерпіла продовжує лікування, а також не було спілкування з потерпілою, що спростовує щире каяття, також зазначали, що суд без достатніх підстав прийняв відмову від цивільного позову потерпілої і розглянув кримінальне провадження за спрощеною процедурою, не дотримавшись вимог КПК при цьому, обвинувачена ОСОБА_8 і захисник ОСОБА_10 заперечили проти апеляційної скарги потерпілої та пояснили, що судом не було допущено порушень при застосуванні ч. 3 ст. 349 КПК України, що підтверджено звукозаписом судового процесу, де учасникам було роз`яснено всі права і наслідки застосування, проти чого не було заперечень, також потерпіла ОСОБА_7 підтримала заяву про залишення цивільного позову без розгляду, а тому суд не мав підстав не приймати таку заяву, обвинувачена ОСОБА_8 також перебувала в лікарні протягом трьох тижнів після ДТП, а її родичі в цей час допомагали потерпілій в лікарні, надаючи кошти, продукти харчування та ліки, проплачували догляд за потерпілою, обвинувачена ОСОБА_8 щиро розкаялася та просила вибачення у потерпілої, не спілкується з потерпілою, бо остання не захотіла цього, після того як обвинувачена приходила до неї в лікарню, злочин вчинено з необережності, вперше, а тому виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, прокурор також заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки її доводи суперечать матеріалами кримінального провадження, ознайомитись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог і підстав для скасування судового рішення через істотні порушення норм КПК не встановлено.

Жоден з учасників кримінального провадження не оспорював кваліфікацію та доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 , а тому суд на законних підставах здійснив розгляд даного кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Зокрема, суд переконався, що всі учасники погодилися на такий розгляд, зокрема, відкладалось судове засідання, для з`ясування думки потерпілої ОСОБА_13 , були роз`яснені наслідки такого розгляду, з якими погодилася і потерпіла ОСОБА_7 , а тому доводи апеляційної скарги в цій частині суперечать фактичним обставинам, а порушень норм КПК судом першої інстанції не допущено.

Також не ґрунтуються на Законі доводи апеляційної скарги щодо безпідставного прийняття судом відмови від розгляду цивільного позову, бо на думку потерпілої сторони, суд мав би з`ясувати чи повністю відшкодована шкода обвинуваченою.

Проте такі вимоги не є законними, оскільки потерпіла, маючи правову допомогу, прийняла таке рішення і суд не мав діяти на власний розсуд щодо розгляду цивільного позову.

На думку апеляційного суду, посилання в апеляційній скарзі на відсутність щирого каяття і не бажання відшкодувати шкоду в повному обсязі, без зазначення розміру такої шкоди, суперечить матеріалами кримінального провадження.

Саме повне визнання вини ОСОБА_8 сприяло розгляду кримінального провадження за спрощеною процедурою, обвинувачена ОСОБА_8 шкодує, що в результаті її дій спричинено тілесні ушкодження потерпілій, за що вона неодноразово просила вибачення.

Обвинуваченою ОСОБА_8 та її батьками приймались міри до відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_13 немає претензій, а потерпіла ОСОБА_7 , отримавши надані кошти, вважає таку допомогу недостатньою, проте не підтримала цивільний позов, що не позбавляє її права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, для відшкодування шкоди, яка не була відшкодована на час розгляду даного кримінального провадження.

Разом з тим, міри щодо догляду за потерпілою на час перебування її в лікарні, надання коштів на лікування та потреби, які виникали, є доказом дієвого каяття і намаганням зменшити страждання потерпілої ОСОБА_7 , а невдоволення розміром відшкодованої шкоди не може слугувати підставою для скасування вироку і призначення обвинуваченій ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості застосування ст. 75 КК України до основного покарання призначеного ОСОБА_8 , і що таке покарання буде сприяти виправленню і недопущення вчинення нових злочинів обвинуваченою, зважаючи і на застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 06.06.2022 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі трьох місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4