Справа № 947/6408/23
Провадження № 1-кс/947/3724/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000581 від 22.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч.ч. 1,2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000581 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч.ч. 1,2 ст. 263 КК України, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 04.08.2022 відбулась зустріч, так зване злочинне зібрання (сходка), з числа осіб, які завдяки своєму кримінальному авторитету, а також статусу в кримінальному світі, здійснюють умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, сприяють, спонукають, координують та організовують злочинців, серед заарештованих, а також тих, які перебувають на волі.

Досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням було розпочато за наступних обставин: від співробітників УСР в Одеській області ДСР НПУ надійшов рапорт, в якому зазначено, що особи, які здійснюют злочинний вплив організували, сприяли у проведенні та взяли участь у злочинному зібранні для планування розподілу сфер злочинного впливу.

Так, досудовим розслідуванням, за результатами проведених НСРД та інших слідчих дій та оперативних заходів було встановлено, що ОСОБА_5 , на прикінці липня місяця 2022 року, підтримуючи злодійські традиції, будучи особою, перебуваючи в статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, так званого «вора в законі» на прізвисько « ОСОБА_6 », використовуючи свій авторитет та неформальну владу у кримінальному світі, із використанням мобільного зв`язку надав обов`язкову для виконання вказівку своєму ставленику (положенцу) - так званому «смотрящему» за установою ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 на прізвисько « ОСОБА_8 », про організацію та проведення за участі ОСОБА_5 злочинного зібрання (сходки) представників злочинних організацій, осіб, які здійснюють злочинний вплив, для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу сфер злочинного впливу, а саме з метою вирішення питання про призначення (ставлення) так званого «смотрящего» за злочинною діяльністю в м. Чорноморськ, Одеської області. При цьому, ОСОБА_5 вказав, що на цьому злочинному зібранні повинні бути присутні довірені особи ОСОБА_7 , тобто інші кримінальні авторитети та особи які поширюють злочинний вплив на території ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а також зазначив що обов`язковою у цій сходці є участь осіб, які раніше займали статус «смотрящих» за криміналітетом у м. Чорноморськ, Одеської області, серед яких ОСОБА_9 , на кримінальне прізвисько « ОСОБА_10 » та ОСОБА_11 , на кримінальне прізвисько « ОСОБА_12 », для особистого спілкування з цими особами з приводу їх пропозицій на кандидатуру «смотрящего» за м. Чорноморськ, Одеської області.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на організацію злочинного зібрання (сходки) представників злочинних організацій, осіб, які здійснюють злочинний вплив, для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу сфер злочинного впливу, діючи умисно, ОСОБА_7 , маючи всю повноту неформальної влади на території ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та статус «смотрящего» за установою, будучи особою в статусі суб`єкта підвищеного злочинного впливу, наприкінці липня 2022 року довів до відома рішення «вора в законі» ОСОБА_5 ( ОСОБА_13 ) про організацію злочинного зібрання (сходки) іншим близьким та довіреним особам серед заарештованих та засуджених в ДУ «ОСІ», які на його думку ведуть «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, а саме: ОСОБА_14 на кримінальне прізвисько « ОСОБА_15 », що має так званий статус «бродяга» та на той час виконував функції, так званого, «смотрящего» за першим корпусним відділенням ДУ «ОСІ».

Надалі, 04.08.2022 о 11 годині 30 хвилин зазначені особи, діючи в порушення встановлених вимог відбування покарання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на участь у злочинному зібранні (сходці), прибули до одного з приміщень ДУ «Одеський слідчий ізолятор» де їх вже чекав ОСОБА_7 та за викликом останнього проходили до приміщення для особистої бесіди з «вором в законі» ОСОБА_5 . Бесіда відбувалася з використанням мобільного телефону, при увімкнутому гучному зв`язку, забезпечуючи таким чином іншим учасникам можливість особисто чути «вора в законі».

Крім того, досудовим розслідування встановлено, що до близького кола спілкування вищевказаних осіб входить ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, в тому числі, входить до близького кола оточення ОСОБА_17 на кримінальне прізвисько « ОСОБА_18 ». ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

23.03.2023 року на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Sumsung» в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-картами мобільного оператору «Водафон»« НОМЕР_3 » та « НОМЕР_4 ».

Того ж дня постановою слідчого вилучені речі визнані речовими доказами рамках означеного кримінального провадження.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, які мають важливе значення для досудового розслідування.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, проте від слідчого до суду надійшла заява про розгляд даного клопотання без його участі, в якій він зазначив, що дане клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Крім того, слідчим до суду скеровано рапорт, зі змісту якого вбачається, що рішенням ГУ ДМС України в Одеській області від 08.03.2023 року скасовано дозвіл на імміграцію в Україну Шахкян Каро, яку останній отримав 23.03.2023 року та того ж дня залишив територію України, виїхавши через пункт пропуску «Старокозаче» Одеської митниці. У зв`язку з чим, явка власника вилученого майна ОСОБА_16 у судове засідання, призначене на 03.04.2023 року о 16 годині 30 хвилин, з розгляду клопотання про арешт майна неможлива.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За огляду на норми кримінального процесуального законодавства, а також враховуючи наявність від слідчого заяви про розгляд даного клопотання за його відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання за відсутності власника вилученого майна, а також слідчого та прокурора.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч.ч. 1,2 ст. 263 КК України.

23.03.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_16 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Sumsung» в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-картами мобільного оператору «Водафон»« НОМЕР_3 » та « НОМЕР_4 ».

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання в ході проведення обшуку було вилучено майно, яке може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, а саме інформацію щодо незаконної діяльності зазначеної особи, їх спілкування з іншими та безпосередньо з особами, які входять до кримінального світу Одеського регіону та за його межами, у зв`язку з чим таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 23.03.2023 року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оскільки з наведених міркувань вбачається, що арешт майна є необхідним в цілях забезпечення збереження майна (технічного пристрою), яке може бути використано в якості речового доказу, на думку слідчого судді, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження об`єктивно може призвести до його знищення або ж переховування, так як очевидно, що оскільки такі речі можуть містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій конкретних осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою й забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), крім того наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначений у клпоотанні мобільний телефону зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000581 від 22.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч.ч. 1,2 ст. 263 КК України задовольнити.

Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на майно, виявлене та вилучене 23.03.2023 року під час проведення обшуку приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Sumsung» в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-картами мобільного оператору Водафон« НОМЕР_3 » та « НОМЕР_4 ».

Виконання ухвали покласти настаршого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1