У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7844/22

№ 1-кп/183/1340/22

24 листопада 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання захисника у кримінальному провадженні № 0000439 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, народження, уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія 1 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 та 12.07.2022 зарахований у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із призупиненням військової служби, у військовому званні «старший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .

Прокурор вважає необхідним призначити обвинувальний акт до розгляду, оскільки підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту немає.

Захисник просив суд відкласти проведення підготовчого засідання, оскільки ще один захисник обвинуваченого не встиг ознайомитися з матеріалами справи.

Обвинувачений не заперечував проти призначення провадження до судового розгляду, при цьому підтримав думку свого захисника.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження немає.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вважає можливим призначити провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників процесу. Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про відкладення судового засідання для забезпечення права на ознайомлення іншого захисника ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що наявність у обвинуваченого в судовому засіданні захисника не є порушенням права на захист обвинуваченого, тому письмове клопотання захисника ОСОБА_6 та клопотання захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував свою позицію тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на досудовому розслідуванні не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження застосування вказаного запобіжного заходу на етапі судового провадження необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив відмовити в його задоволенні у зв`язку з відсутністю підстав та застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Підтримав позицію свого захисника.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 суд ураховує, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 , будучи раніше несудимим, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких та за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

У той же час в судовому засіданні не доведені ризики, передбачені п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, суд на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 раніше несудимий, одружений, на утриманні має малолітню дитину, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, тобто має соціальні зв`язки, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесено законом до категорії особливо тяжких.

Також, при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, ураховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суду стороною захисту не надано будь-яких доказів про те, що власник квартири, з яким укладено договір оренди, не заперечує проти відбування домашнього арешту обвинуваченим.

Усе вищенаведене є беззаперечною підставою для продовження дії обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Продовжуючи застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити дію застосування обвинуваченому найбільш тяжкого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

На підставі викладеного, керуючись ст. 34, 315, 615 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 408 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.00 годину 30.11.2022 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участю учасників процесу.

Обвинуваченому у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 23 січня 2023 року включно.
Ухвала в частині продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1