Справа № 461/325/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/254/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 7 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Угринів, Червоноградського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 , із клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000635, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720, 00 гривень.

Клопотання мотивував тим, що 03 березня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. ОСОБА_7 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а також існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Окрім того, слідчий зазначав, що враховуючи майновий стан підозрюваного ОСОБА_7 , останньому необхідно визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720,00 гривень.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 7 березня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням його у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Строк дії ухвали становить шістдесят днів - до 05 травня 2023 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у вигляді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134 200,00 гривень.

Встановлено ОСОБА_7 , у випадку внесення застави, наступні обов`язки строком на два місяці з моменту внесення такої: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із Волинської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні, в т.ч. із ОСОБА_10 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя матиме право не визначати розмір застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покладено на старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 .

Адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною.

Наголошує, що ОСОБА_7 не буде уникати кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню, окрім того жодних доказів даних обставин сторона обвинувачення не надала.

У клопотанні слідчого, не доведено існування ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 має постійне місце проживання, на утриманні у нього перебуває четверо неповнолітніх дітей, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, на його утриманні також перебуває хвора матір, характеризується позитивно, раніше не судимий.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Окрім того адвокат ОСОБА_6 , просить проводити розгляд справи у відсутності сторони захисту.

Також від прокурора ОСОБА_9 , на адресу Львівського апеляційного суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому він просить ухвалу слідчого судді місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту - без задоволення.

Зазначає, що місцевим судом повно та об`єктивно перевірено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, належним чином враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Також, просить проводити розгляд справи у його відсутності, у зв`язку із зайнятість в інших судових процесах.

У судове засідання з розгляду даної апеляційної скарги учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення такого, не з`явилися, просили проводити розгляд справи у їх відсутності. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 405, ч. 2 ст. 406 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що неявка апелянта та прокурора не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги у їх відсутності.

Вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000635 від 23 грудня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», востаннє № 58/2023 від 06лютого 2023 року, та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі України заборонено, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніш 11 листопада 2022 року, вирішив створити злочинну групу, протиправна діяльність якої полягала у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів.

У цілях безпеки, зменшення ризику та для прикриття протиправних дій, пов`язаних із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_11 використовував ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» (), зареєстроване 22 липня 2022 року за адресою: Київська область, м. Київ, пров. Радищева, будинок 6, основним видом діяльності якого є надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів із чинною ліцензією на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення та міжнародні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення (наказ Державної служби України з безпеки на транспорті № 406 від 15 серпня 2022 року), керівником якого із 17 листопада 2022 року є ОСОБА_11 .

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_11 у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, залучив до такої протиправної діяльності ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якими перебував у довірливих відносинах та усвідомлював, що на останніх не поширюються діючі обмеження та заборони визначені Правилами перетинання державного кордону, оскільки вони не підпадають під мобілізацію або мають законні підстави для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, визначені ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки: ОСОБА_7 - чоловік, на утриманні якого перебуває троє і більше дітей віком до 18 років; ОСОБА_13 особа жіночої статі; ОСОБА_12 та ОСОБА_14 чоловіки старші 60 років.

Протиправна діяльність злочинної групи у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 полягала у наступних діях: пошуку військовозобов`язаних громадян України, які бажали потрапити на територію Європейського Союзу з різних причин, однак не мали правових підстав для виїзду за кордон в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан»; подачі заявок із фіктивними відомостями на внесення вищевказаних осіб до інформаційної системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека (далі - система «Шлях»), як водіїв ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС»; переправленні їх через державний кордон України у міжнародних пунктах пропуску в межах Львівської та Волинської областей, при цьому забезпечуючи їх транспортними засобами та супроводжуючи під час перетину державного кордону, в ході чого надаючи поради та вказівки щодо місця і часу його перетину, інструктуючи при цьому щодо порядку дій під час проходження контрольних операцій у пунктах пропуску; отриманні грошової винагороди за вказані протиправні послуги.

Так, достовірно знаючи що у військовозобов`язаних осіб (клієнтів), які мали намір виїхати за межі території України, немає законних підстав для перетину державного кордону в умовах дії правого режиму «Воєнний стан», усвідомлюючи, що наявність відомостей про особу у системі «Шлях», відповідно до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону, надасть їм право на безперешкодний виїзд за межі території України, ОСОБА_11 приймав вищевказаних осіб на посади водіїв ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» та допускав до роботи на транспортних засобах, порушуючи при цьому вимоги ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України та п.п. 10, 11 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених Постановою КМУ від 02 грудня 2015 року № 1001 (Далі Ліцензійні умови), оскільки розумів, що останні не здійснюватимуть визначені їм обов`язки, а основною метою прийняття їх на вказану посаду було забезпечення внесення відомостей щодо них до системи «Шлях», з метою подальшого незаконного перетину такими державного кордону України.

ОСОБА_11 , як керівник ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС», що є суб`єктом господарювання, яке має ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі ліцензіат), авторизуючись у системі «Шлях» за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП), отримував доступ до особистого кабінету ліцензіата де, керуючись Інструкцією, опублікованою на офіційному сайті Укртрансбезпеки (https://dsbt.gov.ua), подавав заяви на внесення військовозобов`язаних осіб (клієнтів) до системи «Шлях», як водіїв ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» та після схвалення поданих заяв виготовляв пакет документів, необхідний для перетину державного кордону України.

Надалі, після фіктивного працевлаштування на посаду водія ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» та внесення відомостей до системи «Шлях», військовозобов`язані особи (клієнти), після проходження детального та ретельного інструктажу ОСОБА_11 , у супроводі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 або ОСОБА_7 (які відповідали за безпосереднє незаконне переправлення осіб через державний кордон України), здійснювали перетин державного кордону України на одному з транспортних засобів ліцензіата через пункт пропуску в межах Львівської або Волинської областей. При цьому, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , відповідно до попередньо розподілених ролей, будучи обізнаними у особливостях прикордонного контролю у пунктах пропуску для автомобільного сполучення, слідуючи із військовозобов`язаними громадянами (клієнтами), надавали їм поради та вказівки щодо місця і часу перетину державного кордону та інструктували їх з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду.

В цілях безпеки та зменшення ризику викриття незаконної діяльності, пов`язаної із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, пошук потенційних клієнтів, їх фіктивне працевлаштування та подальше внесення до системи «Шлях», ОСОБА_11 приймав через рекомендації осіб, з якими перебував у довірливих відносинах. Спілкування з клієнтами відбувалось за допомогою Інтернет месенджерів, а особисті зустрічі у більшості випадків здійснювалися у приміщенні орендованого офісу, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Камінь-Каширський, площа Культури, 13, за місцем діяльності БО «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ДОВКІЛЛЯ ВОЛИНІ», (далі - БО «БФ «ДВ»), керівником якого є ОСОБА_11 .

Під час особистих зустрічей ОСОБА_11 зазначав вартість послуг з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вказував спосіб розрахунку та доводив до відома спосіб вчинення даного кримінального правопорушення.

Разом з тим, через бажання значної кількості військовозобов`язаних громадян України віком від 18 до 60 років покинути територію України під час дії на її території правового режиму «Воєнний стан», спільний умисел злочинної групи у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 охоплював організацію незаконного переправлення через державний кордон України якомога більшої кількості осіб, що еквівалентно відобразиться на сумі та розмірі незаконної винагороди за надані послуги.

Відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_11 відповідав за пошук клієнтів, їх фіктивне працевлаштування водіями на ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» та забезпечення внесення таких до системи «Шлях», після чого інформував ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 про час та спосіб перетину державного кордону України, керував їх діями, забезпечував дотримання встановлених правил поведінки між учасниками групи, зокрема щодо додержання конспірації, розпоряджався коштами, які надходили від організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України. В свою чергу, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 сприяли такому переправленню військовозобов`язаних осіб шляхом надання вказівок, порад щодо місця і часу перетину державного кордону, інструктували їх з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду, а також відповідали за забезпечення безперешкодного перетину державного кордону України даними особами в їх супроводі на транспортному засобі ліцензіата.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на організацію незаконного перетину кордону, ОСОБА_11 , будучи в злочинній змові з ОСОБА_7 , протиправна діяльність яких була об`єднана спільним умислом на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, 15 січня 2023 року організував незаконне переправлення громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 через державний кордон України, за наступних обставин.

ОСОБА_11 , достовірно знаючи, що у ОСОБА_10 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах дії правого режиму «Воєнний стан», усвідомлюючи, що наявність відомостей про нього у системі «Шлях», відповідно до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону, надасть йому право на безперешкодний виїзд за межі території України, за невстановлених органом досудового розслідування обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 15 січня 2023 року, прийняв його на посаду водія ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС» та допустив до роботи на транспортному засобі, порушуючи при цьому вимоги ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України, зокрема не повідомив центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи злочинну мету протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та керуючи його діями, узгодили обставини організації виїзду ОСОБА_10 через державний кордон в напрямку Республіки Польща на транспортному засобі марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI», р.н. НОМЕР_1 (на праві приватної власності належить ОСОБА_16 з правом користування ТОВ «ЄВРОУКРТРАНС»), а саме: ОСОБА_11 , ігноруючи вказані норми законодавства в сфері належного оформлення трудових відносин, авторизуючись у системі «Шлях» за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП), отримає доступ до особистого кабінету ліцензіата де, керуючись Інструкцією, опублікованою на офіційному сайті Укратрансбезпеки (https://dsbt.gov.ua), подасть заяву на внесення ОСОБА_10 до системи «Шлях» як водія транспортного засобу марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI», р.н. НОМЕР_1 та після схвалення поданої заяви виготовить пакет документів, необхідний для перетину державного кордону України ОСОБА_10 , після чого передасть їх останньому, що ним і було зроблено за невстановлених органом досудового розслідування обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше 15 січня 2023 року.

В свою чергу, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , будучи обізнаним в особливостях прикордонного контролю у пунктах пропуску для автомобільного сполучення, під час перетину кордону та до моменту приїзду на територію Республіки Польща керуватиме транспортним засобом марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI», р.н. НОМЕР_1 , а ОСОБА_10 слідуватиме як пасажир, сприятиме йому шляхом надання вказівок та порад щодо місця і часу перетину державного кордону, з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду, забезпечить безперешкодний незаконний перетин ОСОБА_10 через державний кордон України, котрий після перетину такого залишиться на території Республіки Польща, а ОСОБА_7 повернеться на територію України на вказаному транспортному засобі самостійно.

15 січня 2023 року, близько 21 год. 23 хв., ОСОБА_7 , попередньо узгодивши з ОСОБА_10 його поведінку та дії під час перетину кордону, на транспортному засобі марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_11 злочинний умисел спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, переслідуючи спільну злочинну мету протиправного збагачення, спільно з ОСОБА_10 , що перебував як пасажир даного автомобіля, прибули на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув», що розташований в прикордонному населеному пункті с. Угринів, Червоноградського району, Львівської області, де безпосередньо забезпечив незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України до Республіки Польща, шляхом надання йому порад та вказівок щодо місця і часу перетину державного кордону та з приводу версії, якої вони повинні дотримуватись під час проходження контрольних операцій у пункті пропуску для пояснень причин та мети виїзду.

У подальшому, 15 січня 2023 року о 23 год. 47 хв. ОСОБА_7 прослідував на в`їзд в Україну через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Угринів - Долгобичув» на вказаному транспортному засобі, без пасажирів.

За вчинені дії та свої послуги з організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України ОСОБА_11 та ОСОБА_7 за невстановлених органом досудового розслідування обставин (час, місце, спосіб) отримали грошову винагороду.

03 березня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

3 березня 2023 року старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави, щодо ОСОБА_7

7 березня 2023 року клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Галицького районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років із конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинені ним діяння, може спонукати останнього перебуваючи на волі ухилитися (змінити місце проживання, у т.ч. шляхом виїзду за кордон, тощо) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання та той факт, що останній зареєстрований та фактично проживає за межами Львівської області. Окрім цього, ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання чи залякування і схилити їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували його. Також, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Окрім цього слід врахувати, що з огляду на здійснення своєї протиправної діяльності за попередньою змовою групою з невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами та наявністю таким чином у ОСОБА_7 спільників, органом досудового розслідування вживаються заходи з приводу перевірки причетності ОСОБА_7 до вчинення інших епізодів злочинної діяльності. Перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 матиме змогу та буде намагатись перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Наведене в апеляційні скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06 листопада 2007 року, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням розміру шкоди, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (134 200 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Наявність тих обставин, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, на утриманні у нього перебуває четверо неповнолітніх дітей, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, на його утриманні також перебуває хвора матір, характеризується позитивно, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скарга захисника - адвоката ОСОБА_6 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суд м. Львова від 7 березня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4