ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000125 від 05.04.2022 року за апеляційною скаргою прокурора Чернівецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_5 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 січня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з освітою спеціальною, неодруженого, старшого солдата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення ч.1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 січня 2023 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України закрито на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Згідно ухали районного суду, старший солдат ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді стрільця 1 відділення 2 взводу 4 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 приблизно у перші дні березня 2022 року у другій половині дня за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 з незаконно

ЄУНСС: 713/2395/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_7

НП: 11-кп/822/124/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

вирощених рослин коноплі, незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», який в подальшому, незаконно зберігав за вказаною адресою без мети збуту для власного споживання

05.04.2022 року в ході проведення огляду працівниками поліції на території господарства, яке перебуває у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», обіг якого заборонено, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 347,435 г. та 13,534 г., розмір яких становить величину між верхньою межею невеликих розмірів і нижньою межею великих розмірів, зазначених у Таблиці 1 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, який зберігав ОСОБА_6 без мети збуту для власного споживання.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному проступку визнав повністю щиро розкаявся, добровільно без будь-якого примусу розповів про вчинене правопорушення добровільно без будь-якого тиску повідомив до співробітників поліції до виявлення злочину та добровільно звернувся до лікувального закладу про проходження лікування.

На підставі викладеного, суду першої інстанції звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись із даним рішенням, прокурор Чернівецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вважає прийняте рішення незаконним та необґрунтованим.

Вважає, що оскаржувана ухвала районного суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Апелянт зазначає, що згідно довідки ОКНП «ЧОНД» №84 від 13.01.2023 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом : «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання декількох препаратів та інших психоактивних речовин (марихуани та амфетміан)», однак в даній довідці немає інформації щодо діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України.

Посилається на Постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.11.2021 року у справі №357/11205/19.

На вказану апеляційну скаргу надійшло заперечення захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому захисник вважає подану апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою.

Стверджує, що діагноз «наркоманія», це термін який вживається в українському законодавстві тільки у юридичній площині, як узагальнена назва хвороб психіки та поведінки, внаслідок вживання психоактивних речовин.

Звертає увагу на те, що термін «наркоманія» у Національному класифікаторі України не передбачений.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть оскаржуваної ухвали, вимоги апеляційної скарги та заперечення на неї, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, що передбачає його оцінку відповідності нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що даних вимог закону районним судом дотримано не було.

Як встановлено апеляційним судом, суд першої інстанції дійшов висновку про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності відповідно до положень ч. 4 ст. 309 КК України на підставі довідки ОКНП «ЧОНД» від 13.01.2023 №84, згідно з якою ОСОБА_6 з 04.04. по 13.04.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом «розлад психіки та поведінки внаслідок вживання декількох препаратів та інших психотропних речовин (марихуана та амфетамін).

Окрім того, судом було ураховано, що ОСОБА_6 вину в інкримінованому кримінальному проступку визнав повністю щиро розкаявся, добровільно без будь-якого примусу розповів про вчинене правопорушення добровільно без будь-якого тиску повідомив до співробітників поліції до виявлення злочину та добровільно звернувся до лікувального закладу про проходження лікування

Апеляційний суд не погоджується із вищевказаними висновками районного суду виходячи з наступного

Вимогами ч. 4 ст. 309 КК України визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Приписи вказаної норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: 1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; 2) особою розпочато лікування від наркоманії. При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Встановлення цих обставин є достатньою підставою для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР, які містять дефініції таких понять:

добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника;

наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною;

Районний суд, звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України, належним чином не перевірив наявність відповідних умов..

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що в довідці, наданій ОКНП «ЧОНД» від 13.01.2023 №84 зазначено, що ОСОБА_6 з 04.04. по 13.04.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом «розлад психіки та поведінки внаслідок вживання декількох препаратів та інших психотропних речовин (марихуана та амфетамін), тобто не вказано про те, чи встановлено у нього психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, який уособлює зміст поняття «наркоманія», і наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Районним судом не було з`ясовано, чи дійсно ОСОБА_6 хворів на наркоманію, що встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до вказаного Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР й Інструкції «Про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини», затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року № 306/680/21/66/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 року за № 534/2338.

Вказане узгоджується із висновками щодо застосування норми права, передбаченої ч. 4 ст. 309 КПК, які викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі № 357/11205/19, та подальшою практикою Верховного Суду, зокрема постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верхового Суду від 23 листопада 2022 року справа №463/5998/18.

Колегія суддів бере до уваги усталені у правозастосуванні підходи, за якими визначається субординація нормативно-правових актів за їх юридичною силою, й звертає увагу на пріоритетність в цьому контексті положень Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР порівняно з приписами наказу МОЗ № 297 від 08.10.1998 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду».

Положення Наказу МОЗ № 297 від 08.10.1998 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» забезпечують перехід в Україні на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10) як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в охороні здоров`я з 01.01.1999 року, однак за своєю юридичною силою не змінюють приписи Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР і мають використовуватись в аспекті застосовування положень ч. 4 ст. 309 КК України в частині, що їм не суперечить.

Твердження захисту, про те, що діагноз «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання декількох препаратів та інших психоактивних речовин (марихуани та амфетміан)» узгоджується з дефініцією поняття наркоманії, визначеною в ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР, є необґрунтованим, оскільки не було встановлено, що психічні та поведінкові розлади у ОСОБА_6 зумовлені його залежністю від вживання наркотиків та/чи інших психоактивних речовин.

Підставою для скасування судового рішення, як це передбачено ч.1 ст. 409, ст. 413 КПК України, є, зокрема і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала суду першої підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Допущені судом першої інстанції порушення є істотними, оскільки перешкоджають постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

При новому розгляді необхідно врахувати наведене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, яке відповідатиме вимогам ст. 370 КПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 404, 407,412, 415, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 309 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

30.03.2023 року

(дата засвідчення копії)