Справа № 346/2512/22
Провадження № 11-кп/4808/417/22
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 21.07.2022 року щодо нього,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» та голови спостережної комісії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_7 на обмеження волі, якого засуджено вирокомДолинського районного суду від 08.11.2016 р. за ст. 121 ч. 2 КК України до 8 років позбавлення волі.
Суд мотивував ухвалу тим, що засуджений категорично відмовився від заміни покарання на покарання у виді обмеження волі і наполягав на заміні покарання у виді виправних робіт, оскільки після звільнення його буде прийнято на посаду електрозварювальника до ФОП « ОСОБА_8 », що підтверджено довідкою № 1 від 14.06.2022р. та повідомленням підприємця від 01.07.2022 р. Йому залишився невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі - два роки два місяці шістнадцять днів. Суд послався на ст. 57 КК ч. 1 України, згідно якої покарання у виді виправних робіт призначається лише за місцем роботи засудженого. Крім того, максимально можливий строк покарання у виді виправних робіт не може перевищувати двох років. Оскільки, невідбутий засудженим ОСОБА_7 строк позбавлення волі становить понад два роки, суд, виходячи з положень ст. 82 ч. 1 КК України, яка передбачає застосування більш м`якого покарання в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу, позбавлений можливості задовольнити подання з дотриманням вимог закону та врахуванням інтересів засудженого.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 оскаржує ухвалу суду, вважає, що він довів своє виправлення, позитивно характеризується, що він режиму утримання та трудової дисципліни не порушував, є працевлаштованим, що підтверджується матеріалами подання та його особової справи. Просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання начальника Коломийської виправної колонії № 41 та голови спостережної комісії про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, тобто замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким у виді виправних робіт.
В апеляційній інстанції :

- засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційні доводи поданої ним апеляції, просить скасувати ухвалу та замінити йому невідбуту частиу покарання виправними роботами;

- прокурор визнав апеляційну скаргу засудженого необґрунтованою, на заміну покарання на виправні роботи немає законних підстав, просить її відхилити.

З`ясувавши обставини провадження, обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим. Оскаржена ухвала суду цим вимогам закону відповідає, підстав для її скасування не встановлено.

Висновок суду про відмову в заміні засудженому ОСОБА_7 покарання на обмеження волі є законним та обґрунтованим.

Всі наведені засудженим апеляційні доводи не дають правових підстав для скасування ухвали суду.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Коломийська ВК (№ 41)» згідно з вироком Долинського районного суду від 08.11.2016 року, його засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України до 8 років позбавлення волі. На цей час він відбув більше 2/3 призначеного судом строку покарання.Йому залишився невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі - два роки два місяці шістнадцять днів.
Згідно матеріалів подання та особової справи засудженого вбачається, що він позитивно характеризується, режиму утримання та трудової дисципліни не порушує, працевлаштований, залучається до робіт на контрагентських об`єктах, робіт по благоустрою установи, а також допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До робіт відноситься відповідально, має заохочення, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, позитивно характеризується.
Вказані обставини дають підставу для заміни йому покарання на обмеження волі, однак він необґрунтовано відмовився від такої заміни, оскільки просить виправні роботи.
Суд правильно оцінив його позицію у цій справі, оскільки його прохання на заміну покарання на виправні роботи суперечать закону про вказаний вид роботи, оскільки виправні роботи відповідно до ст. 57 ч. 1 КК України можуть бути застосовані лише до особи, яка вже працює на певній постійній роботі. Те, що йому може бути надана робота в майбутньому після звільнення з УВП, не дає правової підстави для такої заміни.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позиція засудженого ОСОБА_7 не ґрунтується на чинному законодавстві.
Таким чином апеляцію засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

К е р у ю ч и с ь ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 21.07.2022 рокущодо нього без змін.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4