Єдиний унікальний номер № 1-2/11
Провадження № 1-о/0285/1/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області справу за заявою про перегляд вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду від 07.11.2012 року за нововиявленими обставинами

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшла заява представника потерпілого ОСОБА_4 про перегляд вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду від 07.11.2012 року за нововиявленими обставинами, мотивуючи тим, що під час судового розгляду суд перевіряв і відкинув версію подій, наведену стороною захисту - про те, що ОСОБА_9 перебував в стані необхідної оборони, обґрунтовано вважаючи, що потерпілий ОСОБА_10 реально збирається завдати тілесних ушкоджень йому, його дружині, сестрі та племінникам, котрі перебували в хаті. Висновки суду, з посиланнями на наявні на час судового розгляду докази, зводилися до того, що ОСОБА_10 не вчиняв безпосереднього нападу на ОСОБА_9 , зокрема - не скорочував дистанції, яка б створювала безпосередню загрозу для його життя і здоров`я, а тому обвинувачений мав можливість втекти або покликати міліцію чи іншу допомогу, однак замість цього вистрілив у ОСОБА_10 . Суд вирішив, що такі дії ОСОБА_9 свідчили про прямий умисел на вбивство, і не встановив ніяких обставин, які б давали підстави кваліфікувати його діяння як менш тяжкий злочин. При цьому, суд помилково, внаслідок невстановлення нововиявлених станом на сьогодні обставин, не встановив, що: 1) Час вчинення інкримінованого підсудному діяння був визначений досудовим розслідуванням неправильно. Станом на сьогодні об`єктивно встановлено, що ОСОБА_9 вчинив постріл в ОСОБА_10 не біля 15 години, а приблизно о 14 годині 21 хвилині. 2) У період досудового розслідування слідчий помилково вважав і відобразив у процесуальних документах, що тілесні ушкодження своєму сину ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_10 заподіяв о 13 годині. Станом на сьогодні об`єктивно встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 вчинив напад на свого сина ОСОБА_4 , завдавши йому умисні тілесні ушкодження вилами в ліву частину грудей (де розташовані життєво-важливі органи), в той же день - приблизно о 14 годині. Ця помилка дала стороні обвинувачення і суду підстави для хибного висновку, що дане протиправне діяння потерпілого ОСОБА_10 слід вважати закінченим, а самого потерпілого ОСОБА_10 - особою, яка на момент прибуття до місця події ОСОБА_9 не становила небезпеки життя та здоров`я щойно постраждалого ОСОБА_4 і осіб, які прагнули надати йому медичну допомогу. Також помилка слідства і суду відносно реального проміжку часу між двома зазначеними подіями /ударом вилами і пострілом/ призвела до неправильної оцінки показань учасників подій, які стверджували, що ОСОБА_10 висловлював погрози смертю пораненому ОСОБА_4 і його матері ОСОБА_11 демонструючи через вікно сокиру, і продовжував це робити безперервно аж до моменту, коли до домоволодіння приїхав ОСОБА_9 , і ці погрози ними сприймалися реально. 3) Оскільки від моменту заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень племіннику обвинуваченого ( ОСОБА_4 ) пройшов короткий проміжок часу (приблизно 20 хвилин), за який ніхто не встиг надати первинну медичну допомогу або оцінити ступінь небезпеки отриманої травми для життя пораненого, ОСОБА_9 мав усі підстави для сильного душевного хвилювання, яке раптово виникло внаслідок незаконного насильства з боку потерпілого по відношенню до його близького родича. Все зазначене встановлено матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових рослідувань за № 0000006 від 04.02.2020 та відповідно до постанови Звягельської окружної прокуратури кримінальне провадження від 10.04.2023 за № 0000006 від 04.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України , закрито у зв`язку зі смертю особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник, засуджений та його захисник, потерпіла ОСОБА_6 підтримали заяву про перегляд вироку за ново виявленими обставинами, просять її задовольнити з підстав зазначених у ній.

Прокурор заперечила проти задоволення заяви, заявила про те що вказані в заяві обставини перевірялись судом під час розгляду кримінальної справи по суті.

Потерпілий ОСОБА_7 заперечив проти задоволення заяви, вважає зазначені обставини надуманими.

Вислухавши пояснення осіб, думку прокурора, дослідивши наявні матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи № 1- 2/11 суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.459 КПК України - судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це встановленню розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

В ч.2 ст.459 КПК України зазначено, що нововиявленими обставинами визнаються:

1.штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2.скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

3.інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 2 ст.462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначаються, в тому числі обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Виходячи із системного аналізу наведених положень закону перегляд вироку у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві. На відміну від перегляду судового вироку в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на прийняття обвинувального вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Тлумачення положень ст.459, пунктів 4, 5 ст.462, ст.91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки:

1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення;

2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення;

3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як на нововиявлену обставину заявник посилається на покази потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та проведеними за їх участю слідчих експериментів, які вони надали під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000006 від 04.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України згідно яких встановлений точний час пострілу який здійснив ОСОБА_9 , а саме: 14.21 год., а не як вказано у вироку біля 15 год. Вказане свідчить, на думку заявника, що встановлений реальний час подій і часові проміжки між подіями, дають підстави для принципово інших висновків щодо версії обвинувачення і, відповідно - до іншої кваліфікації дій підсудного ОСОБА_9 .

Судом під час розгляду кримінального провадження № 1-2/11 вказані особи допитувались, судом надана відповідна оцінка їх показам.

Суд зазначає, що обставини, на які посилається заявник, були відомі всім учасникам процесу і не можуть бути ново виявленими.

Також заявник посилається як на нововиявлену обставину, те, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000006 від 04.02.2020 встановлено діяння ОСОБА_10 яке кваліфіковане за ч. 1 ст. 129 КК України. Дана обставина не була відома суду під час розгляду справи № 1-2/11. Зазначив, що вказана обставина свідчить про триваючий злочин, вчиняємий ОСОБА_10 щодо своїх близьких, а тому дала стороні обвинувачення і суду підстави для хибного висновку, що дане протиправне діяння потерпілого ОСОБА_10 слід вважати закінченим, а самого потерпілого ОСОБА_10 - особою, яка на момент прибуття до місця події ОСОБА_9 не становила небезпеки життя та здоров`я щойно постраждалого ОСОБА_4 і осіб, які прагнули надати йому медичну допомогу.

Судом під час розгляду кримінального провадження № 1-2/11 вказані обставини досліджувались, судом надана їм відповідна оцінка.

Зокрема, як зазначено у вироку оцінюючи покази підсудного, а саме: умислу на вбивство не було, хотів вистрілити під ноги, вбивство було з необережності, що стріляв не більше 3-10 м. те, що ОСОБА_10 погрожував йому вилами, суд не прийняв їх як доказ невинуватості з наступних підстав, оскільки дані покази спростовувались власним показами підсудного, потерпілих та свідків, матеріалами справи, зокрема, підсудний під час допиту його в якості підозрюваного пояснив, що з метою захистити себе, дружину, сестру, племінників побіг до машини взяв рушницю, яка була заряджена одним патроном, повернувшись, нецілившись вистрелив в ноги ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 19-21) ці покази від підтвердив під час його допиту в суді (т. 4 а.с 135-136).

Крім того, судом під час розгляду кримінального провадження № 1-2/11 досліджено і постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 6.10.2004 року (т. 1 а.с. 157) згідно якої в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10 по факту замаху на нанесення сину ОСОБА_4 умисних тілесних ушкоджень передбачених ст. 15, ч. 1 ст. 121 КК України відмовлено у зв`язку із смертю останнього. Вказана постанова до даного часу є чинною і ні ким не оскаржувалась.

Зазначене свідчить про те, що на час розгляду кримінального провадження № 1-2/11 заявнику були відомі всі зазначені, обставини, викладені ним в заяві про перегляд вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду від 07.11.2012 року за нововиявленими обставинами.

Суд рахує, що зміна кваліфікації дій ОСОБА_10 з ст. 15, ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2ст. 125, ч. 1 ст. 129 КК України не встановлює обставин, які можна визнати як ново виявлені.

Посилання заявника на те, що судом невірно встановлений час пострілу, що має істотне значення для кваліфікації дій ОСОБА_9 є безпідставні, оскільки судом при розгляді кримінального провадження № 1-2/11 встановлено місце та час, знаряддя злочину, наслідок вчинених дій, обставини вчинення вбивства, а також і сам мотив.

Зазначення точного часу 14.21 год. чи зазначення часу - біля 15 год., суттєвого на кваліфікацію дій ОСОБА_9 не впливають і не встановлюють обставину яка визнається ново виявленою.

Таким чином, подані заявником докази на обґрунтування своєї заяви не можуть вважатися нововиявленою обставинами, оскільки вони ґрунтується на тих доказах, які були відомими сторонам кримінального провадження при судовому розгляді справи № 1-2/11, а також були предметом судового дослідження в якості доказів із наданням їм відповідної правової оцінки судом.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що заява про перегляд вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду від 07.11.2012 року за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, оскільки заявник не навів жодних обставин, які є нововиявлені.

Приймаючи таке рішення, суд керується правовими нормами, прямо закріпленими у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.02.2020 р. справа №522/14170/17.

Чинним законодавством України встановлено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Усталена практика ЄСПЛ зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Ці обмеження повинні відповідати законній меті і має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

В рішенні у справі «Брумареску проти Румунії» «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року міжнародна судова установа (ЄСПЛ) наголошує, що юридична визначеність вимагає поваги до принципу «res judicata», тобто остаточності судового рішення. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (пункти 61, 62, 40). Як акцентує увагу ЄСПЛ у рішенні у справі «Рябих проти Росії», відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають вагомі й непереборні обставини (пункт 52). Перегляд не повинен розглядатись як прихований спосіб оскарження.

Суд зазначає, що провадження за нововиявленими або виключними обставинами здійснюється не з метою ревізії судового рішення повторного розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення нового рішення, а з метою виправлення специфічних за своєю природою судових помилок. Провадження за нововиявленими або виключними обставинами, будучи самостійною формою оскарження й перевірки судових рішень, жодним чином не підміняє апеляційного та касаційного провадження, не є їхнім продовженням, відбувається не замість них, а за наявності для цього специфічних підстав. Тож така форма перевірки судових рішень не може мати ревізійного значення щодо апеляційного та касаційного проваджень.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи № 1-2/11 вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду від 07.11.2012 року тричі переглядався Апеляційним судом Житомирської області, а саме: 05.06.2013, 17.02.2017, 27.09.2018, а також двічі Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ: 12.11.2013, 20.08.2015 та Верховним судом 25.09.2019 року тобто вирок, яким був визнаний винуватим ОСОБА_9 був переглянутий судами апеляційної та касаційної інстанцій, якими встановлені обставини справи та повнота і всебічність судового розгляду.

Обставини, на які посилається заявник у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, були предметом дослідження відповідних судів.

У зазначеній справі судами встановлена винуватість обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення, правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права перевірено судом касаційної інстанції, отже законність та обґрунтованість процесуальних рішень суду не підлягає сумніву. Фактично у своїй заяві ОСОБА_4 та його представник вважають, що суд повинен переоцінити докази, які були досліджені судом під час розгляду справи, що не є нововиявленими обставинами в розумінні ст.ст. 459,462 КПК України.

Таким чином, доводи ОСОБА_4 та його представника щодо необхідності перегляду вироку фактично зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувались судом при ухваленні вироку.

Свої висновки щодо всіх отриманих доказів та їх оцінки суд належним чином мотивував.

З огляду на викладене вище, прагнення заявника та його представника фактично підмінити рішення усіх судових інстанцій переглядом їх за начебто наявними нововиявленими обставинами позбавлено правового підґрунтя.

Ніяких інших обставин, які існували, однак не були відомі суду на час судового розгляду провадження стосовно ОСОБА_9 суду не наведено.

За відсутності нововиявлених обставин підстави для задоволення заяви відсутні.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.459, 466, 467 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_15 про перегляд вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду від 07.11.2012 року за нововиявленими обставинами відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд на протязі семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1