Справа № 694/837/21 Провадження №1-кп/694/37/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2022 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , учню 1 курсу Багатопрофільного регіонального центру професійної освіти в Черкаській області, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
потерпілого ОСОБА_13
представників ювенальної превенції ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17
представника Служби у справах дітей ОСОБА_18 , ОСОБА_19
ОСОБА_8 , будучи неповнолітнім, 16 березня 2020 року близько 09 год. 30 хв., перебуваючи навпроти будинку № 4 «В» по провулку Очеретяний в м. Звенигородка, Черкаської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, діючи умисно наніс один удар лопатою в область лобної та тім`яної ділянок голови та правій руці останнього, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_13 , згідно висновку експерта № 05-9-01/83 від 08.04.2020, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому головки четвертої п`ясної кістки правої кисті, синця на правій кисті, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та саден в тім`яній ділянці, на лобі які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у інкримінованому правопорушенні не визнав. Цивільний позов також не визнав. Пояснив, що 16 березня 2020 року вранці він разом з ОСОБА_20 копали траншею по провулку Очеретяний в м. Звенигородка, Черкаської області. Зі свого домоволодіння на вулицю вийшов ОСОБА_13 і почав казати їм, щоб вони припинили копати. На це обвинувачений висловився нецензурно на його адресу, в результаті чого виникла конфліктна ситуація і потерпілий почав замахуватися на нього лопатою. Обвинувачений також мав лопату та оборонявся нею. Потерпілий при спробі вирвати лопату з його рук вдарився сам цією ж лопатою, при цьому у нього на обличчі з`явилася кров. Потім вийшли сусіди і розборонили їх. Жодних ушкоджень потерпілому обвинувачений не наносив, а лише оборонявся від нього.
Незважаючи на повне не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться зібраними по справі доказами, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що він 16 березня 2020 року зранку вийшов на вулицю біля свого будинку по АДРЕСА_2 і побачив, що двоє людей копають канаву, на що він зробив їм зауваження. У відповідь на це почув нецензурні висловлювання на свою адресу від ОСОБА_8 і між ними розпочалась сварка, яка в подальшому переросла на боротьбу лопатами. У ході вказаної боротьби ОСОБА_8 наніс потерпілому один удар лопатою по руці, коли він закривався і один удар в ділянку обличчя. За результатами отриманих травм вимушений був лікуватися в неврологічному відділенні тривалий час.
Свідок ОСОБА_21 пояснив, що він є братом потерпілого. Беспосереднім свідком отримання потерпілим ушкоджень він не був. Він вийшов на вулицю і побачив, що між його братом і обвинуваченим відбувається словесний конфлікт і в той час на обличчі брата у районі перенісся була кров. При цьому на його запитання до ОСОБА_8 останній відповів, що саме він наніс ушкодження потерпілому.
Свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона є дружиною потерпілого. У вказану дату зранку вони сиділи у дворі їхнього домоволодіння і чоловік, вийшовши на вулицю побачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_20 копають траншею. Між ними виникла сварка і її чоловік та обвинувачений почали битися лопатами. В результаті вказаної бійки ОСОБА_8 наніс потерпілому удар лопатою по голові і по руці, а саме по мізинцю, та потім почав тікати. ЇЇ чоловік наздогнав обвинуваченого і сварка продовжилась. У її чоловіка в результаті бійки була кров на обличчі. Після отриманих травм її чоловік тривалий час проходив лікування.
Свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона є сусідкою сторін у справі. Вказала, що зранку у вказану дату обвинувачений вдарив потерпілого в результаті чого у останнього пішла кров на обличчі.
Свідок ОСОБА_24 пояснив, що він є сусідом потерпілого і обвинуваченого. Беспосереднім свідком отримання потерпілим ушкоджень він не був. Він вийшов на вулицю коли почув крик і побачив, що між потерпілим і обвинуваченим відбувається словесний конфлікт і в той час на обличчі потерпілого була кров. При цьому потерпілий повідомив, що його вдарив лопатою ОСОБА_8 . До цього тілесних ушкоджень на потерпілому не бачив.
Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він у вказану дату вранці допомагав ОСОБА_8 копати траншею по пров. Очеретяному в м. Звенигородка. Потерпілий зробив їм зауваження і внаслідок цього між ним і обвинуваченим розпочався конфлікт. В ході даного конфлікту вони билися лопатами і за результатами у потерпілого була кров на обличчі. Безпосередньо моменту нанесення удару він не бачив, оскільки повністю конфлікт не спостерігав.. При цьому ОСОБА_8 вказав, що потерпілий вдарив себе сам, коли намагався відібрати у нього лопату.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_25 пояснив, що він є судово-медичним експертом і саме він складав судово-медичний висновок стосовно ОСОБА_13 . При складанні висновку досліджувалася як медична документація так і проводився особистий огляд потерпілого. Всі ушкодження описані у висновку мали місце і могли виникнути за обставин, вказаних у протоколах слідчого експерименту. При цьому сам ОСОБА_26 вказував при складанні висновку саме на такі ж обставини, які і зазначені в протоколі слідчого експерименту.
В судовому засіданні досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд бере до уваги, а саме:
- дані протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_13 від 16.03.2020 в якому зазначено, що 16.03.2020 близько 09:30 ОСОБА_27 , житель АДРЕСА_1 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_13 ;
- дані висновку спеціаліста №05-9-01/68 від 17.03.2020 з якого вбачається, що у
ОСОБА_13 мають місце тілесні ушкодження у вигляді перелому головки 4 п`ясної кістки правої кисті, синця на правій кисті, саден в тім`яній ділянці, на лобі, які спричинені дією тупого твердого предмету (предметів), давність спричинення їх може відповідати часу вказаного оглянутим. Ушкодження у вигляді перелому головки 4 п`ясної кістки правої кисті, синець на правіій кисті відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді саден в тім`яній ділянці, на лобі, відносяться до легких тілесниї ушкоджень;
- дані протоколу проведення слідчого експерименту від 07.04.2020 з фототаблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_13 в якому ним зазначено механізм та спосіб нанесення йому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень;
- дані протоколу проведення слідчого експерименту від 07.04.2020 з фототаблицею до нього за участю свідка ОСОБА_23 в якому свідком зазначено механізм та спосіб нанесення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;
- дані висновку експерта № 05-9-01/83 від 07.04.2020 з якого вбачається, що у ОСОБА_13 мають місце тілесні ушкодження у вигляді перелому головки 4 п`ясної кістки правої кисті, синця на правій кисті, саден в тім`яній ділянці, на лобі, які спричинені дією тупого твердого предмету (предметів), давність спричинення їх може відповідати часу вказаного оглянутим. Ушкодження у вигляді перелому головки 4 п`ясної кістки правої кисті, синець на правіій кисті відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді саден в тім`яній ділянці, на лобі, відносяться до легких тілесних ушкоджень Крім того, зазначено, що виявлені на тілі ОСОБА_13 тілесні ушкодження могли виникнути при механізмі і обставинах вказаних в протоколах слідчих експериментів за участю потерпілого і свідка від 07.04.2020;
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Суд критично оцінює покази обвинуваченого про самозахист, і ненанесення потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки згідно показів свідків і самого обвинуваченого провокатором конфлікту був саме обвинувачений і останній не спростував бійку лопатами з потерпілим. При цьому згідно показів свідків попередніх ушкоджень у потерпілого до конфлікту не було, а інші метеріали справи в їх сукупності, час та механізм отримання тілесних ушкоджень беззаперечно відображають подію так, як це описує потерпілий та свідки. Крім того відповідні записи про ушкодження містяться і у медичній карті потерпілого, датовані 17.03.2020.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого, свідків оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами, в тому числі висновком експерта.
Отже покази обвинуваченого розцінюються судом, як намагання уникнути відповідальності за вчинені неправомірні дії та сприймаються судом як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 67 КК України, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, у відповідності до ст.ст. 65, 103 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який класифікується відповідно до вимог ст. 12 КК України як нетяжкий злочин, задовільні умови життя та виховання обвинуваченого, вік (на момент вчинення не досягнув 18-тирічного віку), дані особистості: у лікарів нарколога, психіатра на обліку не перебуває, стан здоров`я, рівень розвитку, позитивну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність обставин, які пом`якшують покарання.
Також суд враховує, що згідно досудової доповіді Звенигородського районного сектору ДУ «Центр пробації» філфї ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, характеризуючі дані, відсутність криміногенних факторів, які можуть впливати на поведінку обвинуваченого, а також, низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, так як він не становить високої небезпеки для оточення .
Враховуючи наведене суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії у виді 1 (одного) року позбавлення волі, відповідно до ст. 102 КК України, від якого на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, судом при вирішенні питання про призначення покарання враховано вимоги ст. 102-103 КК України та правову позицію Пленуму Верховного суду України, яка викладена у постанові №5 від 16.04.2004.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Цивільний позов ОСОБА_13 до відповідача ОСОБА_8 т. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.128, 129 КПК України. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.
Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно письмових доказів, що додані потерпілим до цивільного позову, вбачається, що майнова шкода, завдана потерпілому кримінальним правопорушенням, підтверджується на суму: 2240,70грн. - витрати на придбання ліків, обстеження. При цьому потерпілим заявлена сума у розмірі 2390,60грн., яка встановлена у зв`язку з подвійним врахуванням квитанції на суму 149,90 грн. (а.с. 32) на думку суду є помилковою. Розмір понесених витрат потерпілим підтверджений та доведений наданими до суду письмовими доказами. Тому, цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_13 матеріальної шкоди підлягає до часткового задоволення відповідно заявлених позовних вимог та згідно положень ст.ст.22, 1166 ЦК України.
Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_13 має право на відшкодування матеріальної шкоди, оскільки її розмір підтверджено належними доказами та в цій частині він визнаний обвинуваченим.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_13 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 було заподіяно моральну шкоду, що виразилась в моральних стражданнях, переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, пов`язаних із отриманням тілесних ушкоджень, лікуванням.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст.23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 в частині відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого підлягає задоволенню частково, оскільки суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 5000 грн., яка буде співрозмірною, справедливою і розумною.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Як встановлено в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_13 заявлено також вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, потерпілим на підтвердження понесення зазначених витрат надано квитанцію № 29 від 25.09.2020р. Жодних інших доказів потерпілим не надано.
Не надано ані договору ані розрахунку вказаних витрат з яких би суд мав можливість встановити доведеність даних витрат та їх дійсний розмір.
Відтак у вказаній вимозі, на думку суду слід відмовити за необґрунтованістю.
В решті позовних вимог цивільного позову необхідно відмовити.
Речові докази відсутні.
Витрати на залучення експертів у кримінальномупровадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_13 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2240,70 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородськийрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1