КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
В С ТА Н О В И Л А
Зміст оскаржуваного судового рішення.
УхвалоюДарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 грудня 2022 року включно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби з 20:00 год. до 06:00 год., за адресою місця проживання.
В обґрунтування апеляційних вимогзахисник ОСОБА_6 зазначає, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, апелянт стверджує, що під час розгляду клопотання не було враховано особу обвинуваченої, якій всього 20 років, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, наявність у останньої постійного місця проживання у м. Києві, позитивна характеристика за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.
Позиції учасників судового провадження.
Заслухавшидоповідь судді доповідача, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши оскаржувану ухвалу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Мотиви апеляційного суду.
Захисник ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі не заявляв клопотання про проведення апеляційного розгляду за участю сторін, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги проведено без участі сторін.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
УхвалоюДарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 рокузадоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 грудня 2022 року включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції враховував тяжкість пред`явленого обвинувачення, наявність ризиків, які послужили підставою для взяття обвинуваченої під варту і продовжують існувати, зокремаперешкоджання судовому розгляду, переховування від суду, той факт, що обвинувачена не працює, не має стабільного джерела доходу, що свідчить про ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.
З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки місцевим судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 .
Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також судом взято до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Стосовно доводів захисника ОСОБА_6 про застосування до його підзахисної запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у виді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними з огляду на наступне.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочину ОСОБА_7 , який інкримінується стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченої.
Отже, приймаючи рішення про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченійзлочину, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої.
Підстав для застосування судом до обвинуваченої більш м?якого запобіжного заходу, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
Зважаючи на викладене, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердженнязахисника ОСОБА_6 , про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 рокупро продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22 грудня 2022 року включно, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанціїє остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ

___________________________________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3