ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження №0001317 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

встановив:

Згідно обвинувального акту, 12.09.2019 приблизно о 12:00 годині, керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Transporter р.н. " НОМЕР_1 ", рухаючись по вул. Героїв Праці зі сторони вул. Академіка Павлова у бік вул. Барабашова в Харкові.

Біля будинку №18 по вул. Героїв Праці в м. Харкові, водій ОСОБА_6 , діючи необережно, почав здійснювати маневр лівого повороту заїжджаючи при цьому на територію подвір`я, порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 вил дорожнього руху України, згідно яких:

п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

- п. 10.4 - «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю», проявив необачність, перед початком здійснення маневру лівого повороту не переконався, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги у русі мопеду Honda Dio р.н. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку та допустив зіткнення з вищевказаним мопедом, внаслідок чого водій ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому діафіза лівої ліктьової кістки на межі верхньої та середньої третини і на межі середньої і нижньої третини без зсуву.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/662-А/19 від 28.10.2019, вказані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи №7/975/976СЕ-19 від 21.10.2019 у даній дорожній обстановці водій автомобілю Volkswagen Transporter р.н. " НОМЕР_1 " ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля Volkswagen Transporter р.н. " НОМЕР_1 " ОСОБА_6 визначалася виконанням ним вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Volkswagen Transporter р.н. " НОМЕР_1 " ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Прокурор у судовому засіданні відмовився від обвинувачення.

Потерпілий підтримав пред`явлене обвинувачення та наполягав на його розгляді.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 своєю провини не визнав, від дачі показань відмовився.

До суду надані наступні досліджені докази.

Показання потерпілого ОСОБА_4 12.09.2019р. він рухався на мопеді Honda Dio р.н. « НОМЕР_2 », виїхав на вул. Золочівську , їхав на електронний ринок «Соллі», момент зіткнення не пам`ятає. Пам`ятає як вже опинився у лікарні, з якої виписали 18.09.2019р. Однак дома йому стало погано та лікар за місцем проживання виявив перелом лівої руки та йому була накладена гіпсова пов`язка. Алкоголь в цей день не вживав.

Показання свідка ОСОБА_7 , яка є дружиною ОСОБА_6 , 12.09.2019р. близько 11-12:30 год. вона у якості пасажира рухалась разом із чоловіком в автомобілі Volkswagen Transporter р.н. " НОМЕР_1 ". Вони їхали додому по вул.Героїв Праці, перестроїлися на третю полосу руху та повертали у двір ліворуч , в це час почули, як потерпілий зачепився за задній бампер їх автомобілю. Чоловік зупинив автомобіль, вони вийшли побачили, що раніше не відомий їм ОСОБА_4 лежав на дорозі, поруч був мопед. Була викликана швидка медична допомога та ОСОБА_4 відвезли до лікарні.

Показання свідка ОСОБА_8 , який працює лікарем швидкої невідкладної медичної допомоги. Він перебував на роботі та надійшов виклик на вул.Геровї Праці на місце ДТП між автомобілем та скутером. Приїхавши на місце оглядав водія скутера, який був без свідомості, переломів не виявив. У водія скутера був відчутний запах алкоголю. Водія скутера відвезли до лікарні, у свідомість останній не приходив.

Згідно огляду місця ДТП від 12.09.2019р., оглянута ділянка дороги по вул.Героїв Праці в м.Харкові, де встановлено, що покриття дороги асфальтове , сухе, три смуги руху . На в`їзд у двір виявлений автомобіль Volkswagen Transporter р.н. " НОМЕР_1 ". Мопед виявлений на відстані 3,8 м. від краю дороги по ходу опису та на відстані 19,1 м. від краю виїзду. Також виявлено осип скла та уламків пластмаси. Автомобіль Volkswagen Transporter р.н. " НОМЕР_1 " має пошкодження у вигляді розбитого заднього бамперу з права. Мопед має пошкодження у вигляді розбитої частини задніх крил (праве та ліве.) Автомобіль та мотоцикл вилучені. До огляду додана фото таблиця та схема ДТП підписана без зауважень (т.1 а.с. 155-165).

За актами огляду транспортних засобів від 12.10.2019р. зафіксовані наступні пошкодження: автомобіля Volkswagen Transporter р.н. " НОМЕР_1 " розбиття заднього бамперу з права; мопеда - розбиття задніх правого та лівого крила, подряпини правої частини. (т.1 а.с. 166, 169).

За висновком медичного огляду ОСОБА_6 від 12.09.2019р., у останнього алкогольного чи наркотичного сп`яніння не виявлено (т.1 а.с. 195)

За даними протоколу слідчого експерименту від 08.10.2019р. за участю ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , останні розказали та показали на місці момент ДТП. Так зазначили, що рухались в автомобілі Volkswagen Transporter р.н. " НОМЕР_1 " від магазину «ШОК»- в бік вул.Героїв Праці, ОСОБА_6 у якості водія, ОСОБА_7 у якості пасажира. На вул.Героїв Прації водій зайняв крайнє ліве положення та почав поворот вліво. Коли автомобіль майже проїхав середню смугу зустрічного руху почилу удар у задню частину автомобіля . Водій одразу зупинив автомобіль. Вони вийшли з автомобіля та побачили , що їх автомобіль зіткнувся із скутером. Здійснені відповідні заміри, складена схема ДТП (т.1 а.с. 200-205)

За висновком судової автотехнічної експертизи №7/975/976СЕ-19 від 21.10.2019р. у даній дорожній обстановці водій автомобіля Volkswagen р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_6 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 1( Правил дорожнього руху України.

У діях водія автомобіля Volkswagen Transporter р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією.

Водій автомобіля Volkswagen Transporter р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти ДТП виконанням вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водій скутера без номерних знаків ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

У діях водія скутера без номерних знаків ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з точки зору, перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією.

Водій скутера без номерних знаків ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Місце зіткнення розташовувалося в районі розташування осипу скла, уламків пластику та подряпини дорожнього покриття (позиція №4, 7 на схемі).

Більш точно встановити розташування місця зіткнення відносно меж проїзної частини по наявній слідовій інформації, експертним шляхом не представляється можливим. (т.1 а.с. 207-209)

Висновки судової автотехнічної експертизи, під час удового розгляду не спростовані.

За протоколом від 05.10.2019р. ОСОБА_4 добровільно видано слідчому п`ять рентгенознімків та копія медичної документації. (т.1 а.с 176, 178-182)

За висновком судово-медичної експертизи №12-14/662-А/19, проведеної експертом КЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_9 , у зв`язку з подією, можливо, 12.09.19р. у гр. ОСОБА_4 мали місце пошкодження:

- садна на обличчі і кінцівках;

- перелом діафіза лівої ліктьової кістки на межі верхньої і середньої третини і на межі середньої і нижньої третини без зсуву.

Перераховані пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в умовах ДТП, при обставинах, викладених в ухвалі, в своїй сукупності, відносяться до тілесних пошкоджень середньої тяжкості, що призвели за собою тривалий розлад здоров`я, (п. 2.2.2. Правил «Судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень»).

Діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку» не підтверджується об`єктивними даними, у зв`язку з чим не може бути до уваги, (п.п. 4.13.1.,4.13.4. Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Крім того, у гр. ОСОБА_4 мав місце консолідований («старий») перелом лівої ключиці.

При госпіталізації в стаціонар результат «Алкотест» негативний (т.1 а.с. 184-185)

Під час судового розгляду був допитаний експерт ОСОБА_9 , який зазначив, що для встановлення точної давності отриманого ОСОБА_4 перелому необхідно проведення комісійної експертизи із залученням в тому числі рентгенолога, травматолога.

Судом була призначена комісійна судово-медична експертиза.

За висновком комісійної судово-медичної експертизи №08-72/2021, проведеної КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 16.05.2021р. , з урахуванням допиту експерта ОСОБА_10 , за аналізом наданої медичної карти № 20948 стаціонарного хворого КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова», медичної карти амбулаторного хворого і результатів консультативного дослідження рентгенологічного архіву, у ОСОБА_4 ,1977 р.н., на час його лікарського огляду 12.09.2019, мали місце садна на обличчі, верхніх і нижніх кінцівках без уточнення їх анатомічної локалізації.

Ці ушкодження утворились від дії тупих предметів, які не відобразили в даних ушкодженнях своїх індивідуальних ознак, за механізмом удару-тертя- ковзання, та не виключено, що під час подій 12.09.2019, вказаних в постанові.

За ступенем тяжкості садна відносяться до ЛЕГКИХ тілесних пошкоджень згідно п.п. 2.3.2 б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6).

Щодо закритої черепно-мозкової травми, якої було виявлено у ОСОБА_4 в лікувальному закладі, даний діагноз не достатньо віддзеркалений в медичній документації: опис неврологічного статусу скудний, скарги, які надавав ОСОБА_4 , і клінічна динаміка не достатньо показові для такої травми. Рівень свідомості у ОСОБА_4 був оцінений як «оглушення», що характерне для іншої форми черепно-мозкової травми, об`єм якої не був підтверджений об`єктивними даними. До того ж в карті є запис травматолога, відповідно якого ОСОБА_4 перебував в стані загальмованості і алкогольного сп`яніння (12.09. 12 год. 50 хв.). Метод визначення наявності алкоголю в крові ОСОБА_4 , який підлягає судово- медичній оцінці, в лікарні не застосовувався. Після проведеної медикаментозної терапії ОСОБА_4 був виписаний 18.09.2019 на амбулаторне лікування.

На час його огляду невропатологом поліклінічного відділення 19.09.2019 скарг вже не надавав, неврологічний статус без патологічних симптомів, що, враховуючи звичайну клінічну динаміку струсу головного мозку, також надає певних сумнівів в аргументованості цього діагнозу.

Після клінічного обстеження і додаткових інструментальних досліджень, проведених в лікувальному закладі, у ОСОБА_4 також було діагностовано давній перелом лівої ключиці (№ 82988 від 12.09.2019 - в стані консолідації), який супроводжувався больовим відчуттям даної області тіла при пальпації. Консолідований характер перелому лівої ключиці був підтверджений в рамках цієї експертизи. Тобто даний перелом являється давним, він утворився до подій 12.09.2019 і не перебуває з ними в причинному зв`язку.

Таким чином, діагнози «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку» та «консолідований перелом лівої ключиці» при встановленні ступеню тяжкості до уваги не приймались (відповідно до п. 4.13. «Правил....»).

Щодо перелому ліктьової кістки лівого передпліччя, медична карта № 20948 не містить об`єктивних даних, що за період перебування ОСОБА_4 в стаціонарі ХМКЛШНМД з 12.09. по 18.09.2019, він надавав будь-яких скарг, притаманних цієї травмі. Перелом діафізарної частини трубчастої кісти, якою є ліктьова кістка, обов`язково супроводжується набряком, болем, порушенням рухів, особливо активних, що не було зафіксовано в медичній карті; приводу щодо рентгенологічного обстеження лівого передпліччя ОСОБА_4 з метою визначення можливої кістково-травматичної патології, лікарями також визначено не було.

Як слід з медичної карти амбулаторного хворого, лише 23.09.2019, через 11 днів після дорожньо-транспортної події, ОСОБА_4 звернувся до травматолога із скаргами на біль в лівому передпліччі. Після огляду та рентгенологічного обстеження у нього було діагностовано закритий подвійний перелом діафізу лівої ліктьової кістки без зміщення кісткових уламків, що не виключає час утворення травми незадовго до цього звернення до лікаря. Було проведено шинування кінцівки, спостерігався травматологом, 25.10.2019 шина була знята. За результатами контрольного рентгенологічного обстеження, проведеного в рамках цієї експертизи, у ОСОБА_4 була визначена консолідація переломів лівої ліктьової кістки із формуванням надлишкового кісткового мозолю в верхній її третині з ознаками хибного суглобу, що вказує на порушення хворим ортопедичного режиму.

Таким чином закритий подвійний перелом лівої ліктьової кістки, який був виявлений у ОСОБА_4 23.09.2019, в прямому зв`язку із подією 12.09.2019 не перебуває, що дозволяє не визначати ступень тяжкості цієї травми (відповідно до п.4.13. «Правил…») (т.2 а.с. )

Під час судового розгляду був допитаний лікар судово-медичний експерт ОСОБА_10 , який входив до комісії лікарів, який підтвердив висновки комісійної експертизи, при цьому зазначив, що у ОСОБА_4 дійсно був перелом ліктьової кістки лівого передпліччя, однак медичні дані щодо отримання вказаного перелому 12.09.2019р. при ДТП, відсутні.

Перелом кінцівок супроводжується болем, набряком та порушенням функцій кінцівки. В період перебування ОСОБА_4 в стаціонарі з 12.09.2019р. по 18.09.2019р. він не висловлював скарг на ліве передпліччя, тобто відсутні клінічні прояви перелому та рентгенівські знімки за вказаний період. Перші скарги на біль в лівому передпліччі ОСОБА_4 висловив 23.09.2019р. та після огляду і рентгенологічного обстеження був виявлений перелом.

Таким чином, отримання перелому лівої ліктьової кістки ОСОБА_4 при ДТП 12.09.2019р. не підтверджено.

Диспозиція ч.1 ст. 286 КК України передбачає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дослідженими доказами підтверджується порушення ОСОБА_6 п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією 12.09.2019р.

Разом з тим, під час судового розгляду не підтверджено, що внаслідок порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху настали наслідки у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Так, перинною судово-медичнюї експертизо у ОСОБА_4 і встановлений перелом діафіза лівої ліктьової кістки на межі верхньої і середньої третини і на межі середньої і нижньої третини без зсуву , який міг виникнути в умовах ДТП 12.09.2019р.

Тобто у зазначеній експертизі експертом зроблено висновок про можливість отримання ОСОБА_4 перелому лівої ліктьової кістки внаслідок ДТП 12.09.2019р.

Разом з тим, за проведеною комісійною експертизою, отримання ОСОБА_4 перелому лівої ліктьової кістки, при ДТП 12.09.2019р. виключено.

Тобто доказів того, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України суду не надано.

Згідно п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону. Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

При цьому , судом враховується правова позиція щодо визнання винуватості особи «поза розумним сумнівом» та визначення «стандартів доказування», висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 по справі №688/788/15-к, в якій зазначається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК: Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Таким чином, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізувавши в сукупності всі докази досліджені в судовому засіданні по даному кримінальному провадженню, суд враховує положення ст. 17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; положення ст. 62 Конституції України, та положення ст. 5 «Право на свободу та особисту недоторканість» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та вважає, що ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України необхідно виправдати, через недоведеність, того що в його діянні є склад вказаного кримінального правопорушення.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7047,12 грн. та моральної шкоди в сумі 100000 грн., які спричинені злочином.

В обґрунтування позову посилається на те, що внаслідок порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху 12.09.2019р. сталося ДТП, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді: перелому діафіза лівої ліктьової кістки на межі верхньої та середньої третини і на межі середньої і нижньої третини без зсуву.

Внаслідок отриманого перелому він перебував на стаціонарному лікуванні у ХКМЛ ШНМД ім. А.І. Мещанінова та витрати в на лікування 7047,12 грн.

Крім того, протиправними діями ОСОБА_6 йому завдано моральної шкоди, яка полягає до психологічних страждань. Наслідки події , що сталися потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідністю залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Внаслідок суспільно- небезпечних дій , йому було завдано психологічні страждання , розмір яких він оцінює у 100000 грн.

ОСОБА_6 проти позову заперечував, подавши відзив.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ч.1 ст. 1167 ЦК України Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1, ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За положенням ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми (крім транспортних засобів, робочий об`єм двигуна яких не перевищує 50 куб. см), а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

За визначенням цього пункту ПДР України, а також враховуючи реєстраційний талон на мопед де зазначений його об`єм двигуна 49 куб.см., мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. Отже, хоча він і не належить до механічних транспортних засобів, наявність у нього двигуна відповідно до положень ч. 1 ст. 1187 ЦК України дає підстави вважати мопед джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно проведеної судової автотехнічної експертизи №7/975/976СЕ-19 від 21.10.2019р. , як в діях водія автомобіля Volkswagen Transporter р.н. « НОМЕР_1 » ОСОБА_6 , так і в діях водія мопеда «Honda Dio ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією 12.09.2019р.

Тобто в ДТП від 12.09.2009р. винні обидва водії.

Доказів того, що внаслідок ДТП від 12.09.2009р. ОСОБА_4 отримав перелом діафіза лівої ліктьової кістки, суду не надано, внаслідок чого витрати на лікування вказаного тілесного ушкодження відшкодуванню не підлягають.

У п.п.3, 10, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Виходячи із наведеного, право на компенсацію моральної шкоди виникає не автоматично при вчиненні заподіювачем шкоди будь-яких неправомірних діянь, а за умови доведення особою, в чому саме полягають моральні страждання і які втрати немайнового характеру вони спричинили.

Разом з тим, ОСОБА_4 не надведено та не надано доказів наявності у нього фізичних та душевних переживань та страждань, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_11 .

Судом встановлено, що ДТП від 12.09.2019 р. сталося з вини обох водіїв, як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 зазначає, що внаслідок ДТП йому спричинені тілесні ушкодження, він переніс фізичний біль та емоційний стрес, однак зазначені обстави доказами не підтверджені.

Таким чином, позивачем не доведено заподіяння діями ОСОБА_11 душевних страждань, а також їх розмір, внаслідок чого підстави для задоволення позову відсутні.

Долю речових доказів, слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України, скасувавши арешт накладений на них ухвалами слідчого судді від 16.09.2019р., з урахуванням ухвали суду від 04.02.2022р., на підставі ч.4 ст. 174 КПК України .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 174, 370,371,372, 374 КПК України, суд,-

ухвалив :

ОСОБА_6 за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнати невинуватим та виправдати, у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В задоволені цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням відмовити.

Речові докази : Volkswagen Transporter р.н. « НОМЕР_1 » повернути ОСОБА_6 , мопед (скутер) Honda Dio р.н. « НОМЕР_2 » - повернути ОСОБА_4 ; історію хвороби №20948 - повернути КНП "Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім.проф. О.І. Мещанінова " ХМР ; медичну карту, рентгенівські знімки - повернути ОСОБА_4 .

Скасувати арешт накладений на речові докази ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Харкові від 16.09.2019р., з урахуванням ухвали Київського районного суду м.Харкові від 04.02.2022р.,

На вирок може бути подано апеляцію до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Київський районний суд м.Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1