УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 Справа №607/10407/22 Провадження №1-кп/607/326/2023 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі в режимі відеоконференції угоду про примирення, укладену 09.11.2022 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000369, відомості про яке 19.03.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000369 від 19.03.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В судовому засіданні 29.11.2022 обвинуваченим ОСОБА_4 подано угоду про примирення, укладену 09.11.2022 між ним та потерпілою ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 14.09.2020 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та згідно положень ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, повністю визнає вину у вчиненому, потерпіла ОСОБА_5 претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має. Також у вказаній угоді сторони узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України у вигляді звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. Одночасно з цим в угоді сторони узгодили, що ОСОБА_4 повинен понести покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень. В угоді також прописано наслідки її укладення, затвердження і невиконання та зазначено, що вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 14.09.2020, слід виконувати самостійно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 укладену між ними угоду про примирення підтримали та просили затвердити.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні з приводу затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 заперечив, посилаючись на її невідповідність вимогам закону, оскільки новий злочин обвинувачений вчинив під час іспитового строку.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши подану угоду та матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону. У такому разі судове провадження продовжується у загальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно частини 2 вказаної статті КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з положень ст.50 КК України рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як видно у даному випадку в угоді про примирення сторони дійшли згоди про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ч.1 ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень. Крім того, сторони в угоді зазначили, що вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 14.09.2020, слід виконувати самостійно.

За змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст.12 КК України, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.

На думку суду, при укладенні угоди та визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання не знайшов належної оцінки факт суспільної небезпеки вчиненого злочину.

Крім того, суд вважає, що умова угоди про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу суперечить вимогам КПК України.

Зокрема, судом встановлено, що нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України у даному кримінальному провадженні вчинене ОСОБА_4 під час іспитового строку, призначеного йому вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 14.09.2020, яким ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі та відповідно до положень ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

За правилами ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.10.2022 у справі №577/970/21, положення вказаної норми є імперативними приписами, обов`язковими для застосування у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, визначене сторонами в угоді покарання не відповідає загальним засадам призначення покарань, а отже умови угоди суперечать вимогам КПК України, у зв`язку з чим в затвердженні угоди про примирення, укладеної 09.11.2022 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст.336, 372, 474 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної 09.11.2022 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000369 від 19.03.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Розгляд судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - продовжити у загальному порядку.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1