Справа № 202/2134/23
Провадження № 1-кс/202/1164/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 03.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що 03.02.2023 року приблизно о 18 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Академічна м. Краматорська зі сторони вул. Паркової в бік вул. Б.Хмельницького, скоїв наїзд на пішохода гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , яка рухалась по проїжджій частині вул. Академічної. В результаті ДТП, пішохід ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів та забоїв.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення 03.02.2023 в період часу з 18 години 30 хвилин до 21 години 00 хвилин, в установленому законом порядку, проведено огляд місця дорожньо-транспортної події, а саме на вулиці Академічній м. Краматорська, біля будинку № 64, під час огляду виявлено та вилучено транспортний засіб, а саме: автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_2 .

Під час огляду вказаного автомобіля було виявлено механічні пошкодження, кузова, а саме: пошкодження правої блоки фари, у вигляді розбиття захисного скла, пошкодження бамперу з правої передньої сторони, у вигляді тріщини, пошкодження капоту з правої передньої сторони, у вигляді деформації. Також на передній правій частині кузова автомобіля, а саме бампера та капота, мається потертості фарби та бруду.

Відповідно до постанови слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 від 03.02.2023 року, вищевказане майно залучене до матеріалів даного кримінального провадження у якості речового доказу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно з ч.1 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей відносно обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор, проводять огляду місцевості, приміщення, речей і документів.

Відповідно до ч.5 ст.237 КПК України при проведенні огляду дозволяється лише вилучення речей і документів, що мають значення для кримінального провадження і речей, вилучених з обігу.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України. Згідно вимог КПК, арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володіння якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно з ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Крім того, під час досудового розслідування відповідно до вимог ст. 173 КПК України, встановлені достатні підстави для арешту вказаного майна, оскільки встановлено достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 1 КК України, крім того, арешт вищевказаного майна не призведе до обмеження прав інших осіб, та враховуючи обставини кримінального правопорушення є розумним та співрозмірним заходом забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи, що в ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що вищевказане оглянуте, вилучене та належним чином опечатано під час проведення огляду від 03.02.2023 року, а саме автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ», м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44, яким фактично користувався військовослужбовець, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_2 є предметом злочину, тобто відповідає критеріям зазначеним у п.п.1,3 ч.2 ст.167 КПК України.

Приймаючи до уваги, що вилучені речі, мають суттєве значення по провадженню, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, оскільки вилучені речі є предметом кримінального правопорушення метою, якого є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення та для проведення технічної експертизи необхідно вищевказані речі долучити кримінального провадження, яке має суттєве значення для встановлення важливих обставин, яка можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та у подальшому будуть використані під час досудового розслідування та судового розгляду, як речові докази, оскільки у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вони можуть привезти до зникнення, втрати або пошкодження, яке може перешкодити кримінальному провадженню.

У зв`язку із викладеним прокурор звернулись до суду із відповідним клопотанням.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно вилучено 03.02.2023 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначене клопотання було отримано судом 06.02.2023, тобто в межах строку, визначеного ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив суд клопотання задовольнити.

Користувач майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності осіб, які беруть участь у судовому засіданні, не здійснюючи аудіо-, відеофіксацію судового засідання, відповідно до вимог ч. 4 ст.107 КПК України.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження, внесене 03.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.02.2023 встановлено, що 03.02.2023 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на ділянці дороги навпроти будинку №64 повул. Академічна м.Краматорськ Донецької області виявлено та вилучено автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_2 із механічними пошкодженнями, яким фактично користувався військовослужбовець, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_2

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 встановлено, що автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_2 належить ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ», м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44

03.02.2023 вказаний у клопотанні транспортний засіб постановою слідчого визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що тимчасово вилучений 03.02.2023 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_2 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 встановлено, що автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_2 , належить ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ», м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44 визнано речовим доказом та має доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження, а інформація, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, оскільки потребує додаткового дослідження та застосування спеціальних знань.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаних речових доказів може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення, оскільки відомості, які будуть встановлені під час проведення експертних досліджень можуть підтвердити або спростувати вину особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 03.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місце зберігання арештованого майна відповідно до розділу «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник або володілець майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 03.02.2023 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_2 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 встановлено, що автомобіль марки «Mitsubishi L200» р.н. НОМЕР_1 ; номер кузова НОМЕР_2 , належить ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ», м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44.

Заборонити розпоряджатись (зокрема відчужувати у будь-якій формі) та користуватись вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Порядок зберігання речових доказів визначити згідно із розділом «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1