ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3282/22 Справа № 185/6011/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 рокуобвинуваченому ОСОБА_7 ,продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 грудня 2022 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, обставини провадження, а також стадію його розгляду, посилався на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

В апеляційній скарзіз ахисник просить ухвалу скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити йому заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що дорівнює 74430 грн.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що суд обмежив право обвинуваченого на внесення застави чи обрання іншого альтернативного запобіжного заходу, не врахувавши при цьому рішення Конституційного суду, яким визнано неконституційними положення ч. 5 ст. 176 КПК України щодо обмеження у правах кола осіб, які підозрюються у вчиненні військових злочинів. Поряд із цим, суд не врахував відсутність доказів на підтвердження заявлених прокурором ризиків. Захисник вважає, що суд не перевірив обов`язків ОСОБА_7 та не з`ясував за яких обставин він відмовився від виконання наказу. На переконання захисника, встановлені судом ризики є лише припущенням, оскільки вони не доведені жодними доказами. Адвокат звертає увагу суду не те, що обвинувачений раніше не судимий, зареєстрований разом з батьками, які досягли пенсійного віку, та один з яких є інвалідом 2 групи.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 10 жовтня 2022 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.
Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбаченіп.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.
Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, стадію розгляду провадження та відповідно наявність передбачених п.п.1, 3,5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Колегія суддів погоджується з тим, що матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та стороною захисту не наведені.
Твердження захисника про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , покарання, яке загрожує останньому у разі визнання винуватим, обставини провадження та стадію його розгляду, з урахуванням оголошеного на території України воєнного стану, беззаперечно вказує на їх існування.
Доводи захисту про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ці обставини не є стримуючим фактором його належної процесуальної поведінки.
Не заслуговують на увагу й доводи захисту про те, що суд не перевірив обов`язків ОСОБА_7 та не з`ясував за яких обставин він відмовився від виконання наказу, оскільки це перевіряється судом під час ухвалення остаточного рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового провадження, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.
Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.
Твердження захисту про те, що суд обмежив право обвинуваченого на внесення застави, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, з огляду на положення ст. 183 КПК України, застава не є окремим запобіжним заходом та визначається одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року при продовженні строку застосування цього запобіжного заходу обвинуваченому визначено заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 260 000 грн.
Враховуючи те, що зазначене судове рішення є чинним, визначений розмір застави залишається незмінним та потреба у його продовженні щоразу відсутня.
Більш того, у резолютивній частині оскаржуваної ухвали питання про продовження тримання обвинуваченого під вартою без визначення застави не вирішено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4