ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7088/22 Номер провадження 11-кп/814/1546/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 24 січня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000643 від 18.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, задоволено клопотання прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка Лубенського району Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 березня 2023 року включно.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд виходив з положень ст.ст. 177, 183, 194, 199 КПК України та вважав необхідним клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, оскільки вважав, що саме такий запобіжний захід є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінують, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема ухилення обвинуваченого від суду, вчиненню кримінального правопорушення, ризики чого є реальними та дійсними, з часом не зменшились. Крім того, судовий розгляд кримінального провадження по суті не розпочався, обвинувачений судом не допитувався, письмові та речові докази не досліджувались, жодних процесуальних дій під час судового розгляду не здійснювалось.

Також суд врахував обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , його майновий та сімейний стан, інші дані про його особу, зокрема що відносно останнього на розгляді в Київському районному суді м. Харкова перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, за яким обвинуваченому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, однак вказане не завадило обвинуваченому вчинити нові кримінальні правопорушення в цей період часу, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд прийшов до висновку не визначати розмір застави, оскільки вважав, що у цьому разі застава, як запобіжний захід не зможе достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладних на нього процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_7 на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі або визначити мінімальний розмір застави.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на необґрунтованість ризиків та не доведення, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить відповідну процесуально поведінку обвинуваченого.

Вказує, що обвинувальний вирок по даному кримінальному провадженню ще не винесено, тому вважає передчасним вважати, що обвинувачений має намір переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Звертає увагу на те, що дійсно у Київському районному суді м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України. Стосовно ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але згодом його було змінено на цілодобовий домашній арешт, а потім і взагалі у ОСОБА_7 не було жодного запобіжного заходу. Вказує, що майже рік ОСОБА_7 перебував на волі без запобіжного заходу, при цьому не здійснював вплив на свідків, не вчинив інше кримінальне правопорушення, не переховувався від органу досудового розслідування та суду. Зазначає, що навпаки, ОСОБА_7 з`являвся до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою, жодного разу не пропустив судове засідання, хоча фактично, була можливість виїхати за межі території України, була можливість здійснити вплив на свідків, спробувати знищити речові докази та матеріали справи.

Посилається що у разі зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який або визначення розміру застави, ОСОБА_7 зобов`язується з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду та виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Більш того вказує, що обвинувачений наполягає на визначенні застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щоб у подальшому передати суму застави на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники судового провадження, будучи належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду, не зверталися із клопотанням про здійснення апеляційного розгляду за їх участю. Захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , прокурор ОСОБА_8 направили заяви, в яких просили здійснювати розгляд без їх участі. На підставі цього розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження, як визначено у ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000643 від 18.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 3 ст. 313 КК України, тобто у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, у незаконному придбанні та зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин, з метою виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, у незаконному придбанні та зберіганні прекурсорів, з метою їх виготовлення для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке фактично ухвалою районного суду задоволено 24.01.2023.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_6 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки обвинувачується зокрема у вчиненні особливо тяжких злочинів, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ніде не працює, законних джерел доходу не має, а протиправна діяльність що йому інкримінується, має на меті отримання прибутку в незаконний спосіб.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Всупереч доводам захисника, ОСОБА_7 не може бути визначена застава, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що несе серйозну загрозу суспільству, а відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, в такому випадку слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 24 січня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4