Ухвала

31 січня 2023 року

м. Київ

справа № 200/1933/17

провадження № 51-1142ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року

та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року,

встановив:

захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Ухвалою Касаційного кримінального суду від 18 січня 2023 року скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.

У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції захиснику ОСОБА_4 було вказано про необхідність навести конкретні порушення закону, визначені ст. 438 КПК, що стали б підставою для скасування чи зміни оскаржених судових рішень та обґрунтувати свої доводи. Крім того, звернуто увагу захисника на те, що неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження,

а також його незгода з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження і надання

їм своєї оцінки не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги, захисник

ОСОБА_4 подав нову касаційну скаргу, перевіривши зміст якої, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі від 18 січня 2023 року недоліки касаційної скарги захисник не усунув та допустився нових.

Так, у повторно поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Однак, вказуючи у касаційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник ОСОБА_4 відповідного обґрунтування своїм доводам, з огляду на положення ст. 412 КПК, не наводить, а також не конкретизує, яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, що було б підставою для їх обов`язкового скасування касаційним судом.

Натомість, як убачається з касаційної скарги, захисник знову вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надаючи їм власну оцінку, що відповідно до вимог ст. 438 КПК, не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім того, порушуючи питання про скасування судових рішень і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, захисник ОСОБА_4

не наводить обґрунтування, яке б стало підставою для прийняття касаційним судом саме такого рішення.

Оскільки, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно зі ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Зважаючи на те, що захисник ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги не усунув, касаційний суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

касаційну скаргу на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 12 жовтня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року щодо ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: