ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області Справа №477/488/23
Провадження №1-кс/477/212/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

17 березня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000002, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в м. Одеса та зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не одруженого, не судимого, має статус учасника бойових дій, такого, що проходить службу по мобілізації на посаді офіцера відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченому частиною третьою статті 332 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2023 року старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі слідчий) за погодженням з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000002 від 02 січня 2023 року за частиною третьою статті 332 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом організації діяльності щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України 02 січня 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000002 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 332 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 16 березня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру за частиною третьою статті 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_7 , матиме можливість знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, так як на даному етапі досудового розслідування проводяться першочергові слідчі дії для встановлення та документування протиправних дій підозрюваного та інших причетних осіб, та в ході досудового розслідування може виникнути необхідність у додатковому вилучені інших документів за місцем роботи підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України. Крім того, слідчий у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до якого ОСОБА_7 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може незаконно впливати на свідків, потерпілих та схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показів. В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що ОСОБА_7 при вчиненні протиправних дій вживає конспіративних заходів направлених на безперешкодне одержання вигоди від виготовлення документів, які надають можливість виїзду за кордон, що свідчить про його обізнаність про діяльність правоохоронних органів щодо документування корупційних злочинів.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд визначити ОСОБА_7 заставу в межах розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України, з покладенням певних обов`язків на підозрюваного ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на надуманість та необґрунтованість цього клопотання, а також на не доведеність ризиків належними та достатніми доказами.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України за фактом організації діяльності щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000002.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 грудня 2022 року, у ОСОБА_7 , який мав особисті знайомства та корумповані зв`язки у державних органах та установах на території міста Одеси, виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом забезпечення проходження військово-лікарських комісій особами призовного віку та отримання кінцевих недостовірних документів, які надають право на безперешкодний виїзд з України і в`їзд в Україну, з метою незаконного збагачення за рахунок одержаної грошових коштів від зазначеної злочинної діяльності.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , розробив план та безпосередній механізм вчинення злочинів, який полягав: у підшукуванні осіб призовного віку бажаючих за незаконну грошову винагороду виїхати за кордон; оформлення для зазначених осіб заздалегідь підроблених офіційних документів висновків військово-лікарських комісій з подальшим оформленням тимчасових посвідчень військовозобов`язаних з недостовірними відомостями у них стосовно непридатності до військової служби по стану здоров`я; безперешкодну видачу службовими особами компетентних органів державної влади зазначених документів особам - замовникам, для одержання можливості безперешкодного перетину державного кордону України.

Розуміючи складність вчинення запланованих злочинів, у зв`язку з їх тривалістю та необхідністю здійснення протиправних дій на території міста Одеси, ОСОБА_7 залучив до спільної злочинної діяльності інших осіб, які на даний час не встановлені, та які за грошову винагороду погодились на спільну участь у вчиненні злочинів, відвівши їм певні функції у вчиненні злочинів та об`єднавши таким чином зусилля всіх учасників, спрямував їх для досягнення єдиного злочинного результату.

Так, 16 грудня 2023 року приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: місто Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55-З в приміщенні кафе «Треф» в ході особистої зустрічі з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомив щодо можливості виготовлення пакету необхідних дозвільних документів на підставі яких ОСОБА_9 зможе безперешкодно перетнути державний кордон України, за що останній повинен передати грошові кошти в сумі від 6000 до 8000доларів США в залежності від того, де особа планує перетинати державний кордон України, а саме 6000 доларів США через пункти пропуску розташовані на території Одеської області, а 8000 доларів США через будь-які пункти пропуску розташовані на території України. Окремо, ОСОБА_7 зазначив, що за вказані дії він отримує від 500 до 1000 доларів США, інші гроші розподіляються між іншими учасниками, які безпосередньо займаються оформленням документів, також ОСОБА_7 зазначив, що при оформленні документів не обов`язкова участь особи, якій вони виготовляються. При цьому, ОСОБА_7 повідомив, що для підготовки та виготовлення необхідних документів, йому необхідно надати 3 фотокартки особи, розміром 3х4, копію паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного коду та приписне свідоцтво або військовий квиток.

15 лютого 2023 року близько 14.00 години, ОСОБА_7 перебуваючи на території заправної станції «Сокар» за адресою: місто Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90/1, в ході особистої зустрічі з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уточнив у останнього намір щодо виготовлення документів, які надають право на безперешкодний виїзд з України та повідомив, що вартість його послуг складатиме 6000 доларів США при виїзді через пункти пропуску розташовані на території Одеської області, а в разі виїзду через будь-які пункти пропуску розташовані на території України вартість становитиме 8000 доларів США. Цього ж дня ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_9 вищевказані документи необхідні для оформлення документів, які надають право виїзду з України. Крім того, ОСОБА_7 зазначив про необхідність проходження медичного обстеження, за допомогою якого можна буде визначити погіршений стан здоров`я ОСОБА_9 , як привід для оформлення дозвільних документів для виїзду за кордон, що не відповідало дійсності. На заперечення ОСОБА_9 , щодо відсутності у нього грошових коштів на проходження медичного огляду, ОСОБА_7 зазначив, що ним особисто буде здійснено оформлення потрібних документів щодо медичного огляду ОСОБА_9 з виявленням у нього погіршеного стану здоров`я. В ході подальшої бесіди, ОСОБА_7 зазначив, що вартість послуг з оформленням документів, що надають право виїзду з території України через будь-які пункти пропуску становитиме 6000 доларів США, які він отримає від ОСОБА_8 , так як не довіряє ОСОБА_9

20 лютого 2023 року, перебуваючи на автозаправній станції «Сокар» за адресою: місто Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90/1, ОСОБА_8 зустрівся за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , та діючи під контролем правоохоронних передав на вимогу останнього грошові кошти в сумі 6000 доларів США, в якості оплати послуг за оформлення документів, які надають право перетину державного кордону України.

13 березня 2023 року о 10.00 годині ОСОБА_7 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 повідомив про готовність документів, які надають право виїзду за межі державного кордону України, зазначивши про те, що зможе їх передати через свого знайомого на ім`я ОСОБА_10 14 березня 2023 року, так як перебуває за межами міста Одеса.

14 березня 2023 року близько 11.00 години ОСОБА_8 , прибувши до обумовленого місця - Старосінна Площа в місті Одеса, зустрівся з чоловіком на ім`я ОСОБА_10 від якого отримав оригінали документів, зокрема: довідка військово-лікарської комісії від 06 березня 2023 року №46/20/1988 на ім`я ОСОБА_9 з відомостями щодо непридатності до військової служби за станом здоров`я, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 з відомостями щодо непридатності до військової служби за станом здоров`я.

В результаті зазначених протиправних дій ОСОБА_7 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, відносно ОСОБА_9 були оформлені документи з внесеними до них недостовірними даними щодо стану його здоров`я, на підставі яких його звільнено від проходження військової служби в лавах ЗСУ та отримано право здійснення безперешкодного перетину державного кордону України, на підставі таких документів.

15 березня 2023року в період часу приблизно з 08.00 по 10.00 годину ОСОБА_9 на підставі вищевказаних підроблених документів перетнув державний кордон України на пункті пропуску «Паланка» на території Одеської області.

Цього ж дня, ОСОБА_7 затримано в порядку статті 208 КПК України, та 16 березня 2023 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, яка цього ж дня з дотриманням положень статті 278 КПК України їй вручена.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

При цьому, слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

матеріалами оперативного підрозділу представництва внутрішньої безпеки ГУ ВБ в Одеській області, отриманими в ході виконання доручень слідчого;

протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , щодо обставин зустрічей, домовленостей, передачі грошових коштів для виготовлення документів з ОСОБА_7 та отримання цих документів;

протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , щодо обставин зустрічей, домовленостей, отримання документів та перетину державного кордону на підставі отриманих від ОСОБА_7 документів;

протоколом огляду речей та документів, в ході якого оглянуто документи, отримані від ОСОБА_7 , іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності, в тому числі матеріалами негласних слідчих дій, які містять гриф секретності, який на даний час не знято.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 332 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого осіб, що залучені до вчинення даного правопорушення, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; учинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкцією частини третьої статті 332 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, зокрема його організація, керування ним, чіткий намір вчинення злочину, залучення до злочину інших осіб, в тому числі й серед органів державної влади, корисливий мотив, наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 2, 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_7 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд першочергових слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб, оскільки під час досудового розслідування може виникнути необхідність у додатковому вилученні документів, в тому числі й за місцем його роботи (проходження служби). Тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 матиме можливість знищити, сховати або спотворити вказані документи, що мають значення для кримінального провадження безпосередньо або через інших осіб.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані особи, якій ОСОБА_7 забезпечено виготовлення документів, необхідних для виїзду за кордон , що може призвести до впливу на зазначену особу шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляння до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваного. Крім того у кримінальному провадженні на даний час не встановлено інших осіб, що можуть бути причетними до вчинення даного кримінального правопорушення та за допомогою яких ОСОБА_7 виготовляв документи, які надають право перетину державного кордону України та перебуваючи на волі, підозрюваний матиме можливість прямо та через третіх осіб здійснювати вплив на вказаних осіб з метою створення обставин, що виправдовують його .

Крім того, ОСОБА_7 , як колишній працівник правоохоронних органів, та будучи обізнаним про діяльність правоохоронних органів, в ході вчинення інкримінованого йому правопорушення вживав конспіративних заходів, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України.

З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З врахуванням обставин кримінального провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваною процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Зокрема, слідчим суддею враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Частиною восьмою пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, установлено, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Адам`як проти Польщі» (Adamiak v. Poland), 20758/03, 19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як убачається з позиції Європейського Суду з прав людини, висловленої в низці рішень, у тому числі в справах «В. проти Швейцарії» (W v. Switzerland), 14379/88 від 26 січня 1993 року, «Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v. Czech Republic), 31315/96 від 25 квітня 2000 року, «Луценко проти України», 6492/11 від 03 липня 2012 року, ймовірність переховування не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі. Загроза втечі не випливає з простої можливості для підозрюваного чи обвинуваченого перетнути кордон держави. При цьому слід враховувати й інші обставини, зокрема, характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, та його міжнародні контакти. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги, поряд з іншими обставинами, той факт, що особа уже ухилялася від правоохоронних органів; чи була можливість у обвинуваченого у зв`язку із здійсненням щодо нього процесуальних дій, із змісту яких він міг зрозуміти, що стосовно нього було розпочате кримінальне переслідування, втекти раніше.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню та відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя також установив, що підозрюваний ОСОБА_7 не є особою, відносно якої, в силу частини другої статті 183 КПК України, не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 Рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КПК України визначено розмір застави, щодо осіб підозрюваних у вчиненні злочину в залежності від тяжкості інкримінованого правопорушення.

Абзац 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, вихід за межі цих розмірів застави можливий лише як виключний випадок, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, які передбачено статтею 177 КПК України. При цьому суд, приймаючи рішення про розмір застави, суд зважує з однієї сторони достатню міру гарантування виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а з іншої неможливість завідомої непомірності застави для особи.

Так, у відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

При визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 з огляду на приписи статті 182 КПК України, слідчим суддею враховується те, що останній протягом тривалого часу перебував у лавах правоохоронних органів, приймав участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, нагороджений державними відзнаками, має позитивні характеристики за місцем роботи та служби, має на своєму утриманні батьків, які потребують його допомоги, через що вважає можливість не виходити за межі розміру застави визначеного частиною п`ятою статті 182 КПК України, та визначити такий у максимальному розмірі, передбаченому пунктом 2 цієї частини.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням положень частини третьої статті 183 КПК України, слідчий суддя уважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом, у межах, визначених частиною п`ятою статті 182 КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, у разі внесення застави.

Слідчим суддею відхиляються доводи підозрюваного та його захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у виді домашнього арешту, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє з 17 березня 2023 року до 15 травня 2023 року.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 15 травня 2023 року на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та іншими свідками, в тому числі, з числа співробітників Приморського та ІНФОРМАЦІЯ_3 , експертами, за виключенням випадків участі у проведенні слідчих дій, у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

Попередити підозрюваного ОСОБА_7 про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_12

Повний текст ухвали оголошено

20 березня 2023 року о 16 годині 30 хвилин.