Справа № 308/2586/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/107/23, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року, задоволено частково клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_9 (далі - слідчий), погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000046, відомості про кримінальне правопорушення в якому 18.02.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічево, Ужгородського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю на строк до 18 квітня 2023 року включно (в межах строку досудового розслідування) та зобов`язано підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, а також протягом двох місяців з дня винесення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме: цілодобово не відлучатися із фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

З матеріалів клопотання убачається, що 18 лютого 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного ОСОБА_6 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція за скоєння якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Слідчий у клопотанні посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. В обґрунтування доводів щодо існування цього ризику посилається і на те що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме: Румунією, Угорщиною, Словацькою Республікою та Республікою Польща, і тому ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України. У клопотанні слідчий також вказує на існування ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. В обґрунтування доводів щодо існування цього ризику зазначає, що ОСОБА_6 не надав детальні пояснення з приводу всіх фактів та обставин настання вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце за його участі, не сприяв органу досудового розслідування у встановленні об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення. Також вважає наявним ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема знаходячись поза контролем правоохоронних органів, може підшуковувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Вищенаведене свідчить про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених на нього обов`язків. Тому, слідчий просить обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція за скоєння якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які слугували підставою для висунення підозри. Слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання ризики, передбачені п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного; можливість незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, виходячи з того, що докази у повному обсязі не зібрано, а експертизи ще не проведено, а тому існує ризик незаконного впливу на них, які під тиском підозрюваного можуть змінити показання. Водночас, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не обґрунтовано і не доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, при оцінці доводів у цій частині слідчий суддя взяв до уваги, що на теперішній час ОСОБА_6 підозрюється в імовірному вчиненні кримінального правопорушення з необережною формою вини, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, згідно з долученими до матеріалів справи документами, підозрюваний характеризується позитивно. Викладене, свідчить про відсутність належного обґрунтування з боку сторони обвинувачення, ризику, передбаченого і п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_6 та потреби у встановленні істини у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не доведено на даному етапі досудового розслідування необхідність застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, та можливість незаконного впливу на потерпілого, свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні. З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, при цьому обравши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, вважає наявним ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначає, що хибними слід вважати висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_6 підозрюється в імовірному вчиненні кримінального правопорушення, оскільки його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. В обґрунтування доводів прокурор посилається на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим, на дані про особу підозрюваного, в якого відсутні міцні соціальні зв`язки, є не працевлаштованим, і має можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших учасників кримінального провадження, на те, що ОСОБА_6 залишив місце ДТП. З огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає неможливим застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 18.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Закарпатською обласною прокуратурою.

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_10 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та автомобіля від 17.02.203, поясненнями ОСОБА_6 від 18.02.2023, протоколом отримання зразків від ОСОБА_6 від 18.02.2023, висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 18.02.2023, протоколом затримання ОСОБА_11 та допиту в якості підозрюваного від 18.02.2023, та іншими матеріалами, на підставі яких 18.02.2023 винесено повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків та експертів у кримінальному провадженні.

Вказаний ризик підтверджуються тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі доведення його вини (позбавлення волі на строк від 3 до 8 років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк до 3 років або без такого), а також тим, що у кримінальному провадженні докази у повному обсязі ще не зібрано і експертизи не проведено.

Також апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що передбачені п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики вчинення інших кримінальних правопорушень та перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином не доведені, оскільки у підтвердження таких ризиків відсутні будь-які докази. Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризиків незаконного впливу підозрюваного на учасників кримінального провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень, апеляційний суд відхиляє.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав обґрунтовану оцінку даним про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та міцні соціальні зв`язки.

Тому, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про реальну можливість настання зазначених у клопотанні ризиків, а також про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд вважає, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про часткове задоволення клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, настанню яким не зможе запобігти обраний щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про відсутність у підозрюваного ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, має можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших учасників кримінального провадження, і те, що він залишив місце ДТП, з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доводять неможливість застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний не працевлаштований, визнаються такими, що не свідчать про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків та жодним чином не впливають на висновки слідчого судді.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги те, що в матеріалах судового провадження відсутні відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування ухилявся від органу досудового розслідування та суду, чи іншим чином порушував покладені на нього обов`язки.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 такі процесуальні обов`язки: цілодобово не відлучатися із фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю, - до 18 квітня 2023 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 лютого 2023 року, якою задоволено частково клопотання слідчого, погоджене прокурором, у кримінальному провадженні № 0000046, відомості про кримінальне правопорушення в якому 18.02.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю на строк до 18 квітня 2023 року включно (в межах строку досудового розслідування), - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: