Справа №760/3107/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000278 від 17 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «НВП «Неосинтез» ().

Клопотання обґрунтовано тим, що Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000278 від 17 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Солом`янської окружної прокуратури м. Києва, надійшли матеріали Центрального МВР ГУ СБ України в м. Києві та Київській області щодо вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до рапорту про вчинення кримінального правопорушення від 15.11.2022 року встановлено, що в ході здійснення оперативно-службової діяльності із протидії корупції та організованої злочинності в органах державної влади, місцевого самоврядування та контролюючих органах, а також захисту об`єктів критичної інфраструктури, отримано інформацію стосовно приватного нотаріуса ОСОБА_4 , який у змові із колишнім бенефіціарним власником ТОВ «НВП «Неосинтез» () громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_5 змінили місце реєстрації вищевказаного товариства з м. Києва на територію Кіровоградської області з метою подальшої зміни складу учасників вказаного товариства на підконтрольних громадян України.

Так, ТОВ «НВП «Неосинтез» (, м. Київ, вул. Василя Сурікова, буд. 3, директор та засновник ОСОБА_6 , колишній засновник (до 16.08.2022 року) - громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_5 , уродженець м. Гомель, Республіка Білорусь) є ексклюзивним дистриб`ютором в Україні коагулянтів білоруського заводу «ООО «Ксант-Инвест»» (код 490986338, Республіка Білорусь, м. Гомель, вул. Хімзаводська, буд. 5, приміщення № 3, 4).

На офіційному веб-сайті «ООО «Ксант-Инвест»» зазначено, що вказана компанія входить в групу компаній «ООО «Метахим»» (РФ, м. Москва, вул. Нижня Красносельська, буд. 40/12, кори. 20, офіс 16, директор та засновник - громадянин РФ ОСОБА_7 ).

Водночас, п. 2 ч. 1 постанови КМУ від 03.03.2022 року № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» установлено мораторій (заборону) на відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання російською федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім безоплатного відчуження на користь держави Україна.

Допитаний у якості свідка колишній директор ТОВ «НВП «Неосинтез» ОСОБА_8 показав, що з 2016 року до 16.08.2022 року перебував на посаді директора ТОВ «НВП «Неосинтез». ТОВ «НВП «Неосинтез» є ексклюзивним дистриб`ютором в Україні коагулянтів білоруського заводу «ООО «Ксант-Инвест»», яка входить в групу компаній російського «ООО «Метахим»». Після початку збройної агресії проти України КМУ постановою від 03.03.2022 року № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації» установив мораторій (заборону) на відчуження корпоративних прав Російською Федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором, крім безоплатного відчуження на користь держави Україна. У зв`язку з неможливістю здійснювати господарську діяльність, ОСОБА_8 звільнив себе з посади директора підприємства та за вказівкою ОСОБА_5 призначив директором ОСОБА_9 . У подальшому, йому стало відомо, що ОСОБА_5 , не перебуваючи на території України, в порушення діючого законодавства, вийшов зі складу учасників ТОВ «НВП «Неосинтез» та зробив учасником підприємства ОСОБА_9 з метою уникнення відповідальності, передбаченої законодавством України щодо забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами України.

Під час подальшого досудового розслідування встановлено, що 09.08.2022 року звільнено ОСОБА_8 та призначено ОСОБА_9 директором ТОВ «НВП «Неосинтез». З метою невиконання вимог вищевказаної постанови КМУ, приватним нотаріусом ОСОБА_4 , за заявою директора ОСОБА_9 від 10.08.2022 року, здійснено перереєстрацію відомостей про адресу реєстрації Товариства в Кіровоградську область, що дало змогу державному реєстратору Аджамської сільської ради Кіровоградської області ОСОБА_10 здійснити перереєстрацію засновника товариства з громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 на громадянина України ОСОБА_9 з 16.08.2022 року, а у подальшому з ОСОБА_9 на громадянина України ОСОБА_6 з 02.09.2022 року.

При цьому, ОСОБА_5 під час проведення реєстраційних дій, взагалі у 2022 році на території України не перебував, що свідчить про внесення недостовірних відомостей в статутні документи ТОВ «НВП «Неосинтез» та заволодіння майном компанії, а також зловживання своїми повноваженнями нотаріусом ОСОБА_4 , з метою отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, що завдало шкоди державним інтересам.

20.12.2022 року корпоративні права ТОВ «НВП «Неосинтез» (), визнано речовим доказом у зв`язку із тим, що вони мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Корпоративні права ТОВ «НВП «Неосинтез» () відповідають критеріям доказів відповідно до статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на корпоративні права ТОВ «НВП «Неосинтез» ().

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити, зазначив, що метою арешту є збереження речових доказів.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 від 20.12.2022 року корпоративні права ТОВ «НВП «Неосинтез» () визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000278 від 17 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, із врахуванням вимог ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для арешту майна, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, арешт зазначеного майна є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Клопотання прокурора містить достатні обґрунтування необхідності накладення арешту на корпоративні права ТОВ «НВП «Неосинтез», що зумовлений потребами досудового розслідування у збереженні речових доказів, що виправдовує втручання у права та інтереси власника.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність його задоволення.

Керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст. 309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Неосинтез» () із забороною права їх відчуження та розпорядження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Арешт майна може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1