Київський апеляційний суд
Справа № 11/824/39/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 754/5564/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія справи: ст. 281 КПК України 1960 року
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ст. 281 КПК України 1960 року направлено прокурору Деснянської окружної прокуратури м. Києва для проведення додаткового розслідування.

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 08 січня 2007 року приблизно на початку 02 години умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, що належить ТОВ «Лаура», шляхом розбою, вступив у попередню змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Знаходячись біля складських приміщень ТОВ «Лайта» по вулиці Мурманській, 2-А, в місті Києві, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 через огорожу проник у сховище - на територію складів ТОВ «Лайта», а ОСОБА_7 , діючи згідно з раніше розподіленими ролями, залишився чекати на розі вулиці Мурманської та Попудренка в місті Києві з метою спостереження за навколишньою обстановкою та своєчасного повідомлення співучасників у разі появи сторонніх осіб або працівників міліції. ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинив розбійний напад на охоронця ОСОБА_11 , який обходив територію складів, при цьому наніс один удар кулаком в обличчя та штовхнув потерпілого, внаслідок чого той впав на землю, чим заподіяв йому фізичний біль. Далі ОСОБА_10 дістав з кишені принесений із собою з цією метою ніж, притулив до горла ОСОБА_11 і виказав погрозу заподіяння тілесних ушкоджень, тобто поєднав свої дії з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зв`язали потерпілого скотчем, який заздалегідь принесли із собою. Після того, як ОСОБА_11 почав кликати на допомогу, з метою попередження чинення опору і викриття їх злочинних дій працівниками міліції, один з нападників наніс потерпілому удар кулаком в голову, внаслідок чого ОСОБА_11 втратив свідомість, заподіявши йому фізичний біль і тілесні ушкодження, тобто свої дії поєднав з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. В подальшому ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 увірвався до кімнати охорони складу, де у той час знаходився інший охоронець ОСОБА_12 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повалили ОСОБА_12 на землю, а ОСОБА_8 одягнув йому на руки кайданки, які він взяв у цій же кімнаті. З метою подолання волі потерпілого до опору ОСОБА_8 застосував до ОСОБА_12 фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні йому не менше чотирьох ударів кулаком в голову, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість, завдавши останньому фізичний біль і тілесні ушкодження. ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 , скориставшись безпорадним станом потерпілого, також зв`язали його скотчем і перенесли до ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 з кімнати охорони взяв ключі від складських приміщень. Усвідомивши, що ОСОБА_12 прийшов до тями та намагається звільнитися, один з нападників наніс останньому не менше п`яти ударів кулаком по голові, від чого потерпілий знову втратив свідомість.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 за допомогою ключів, які він взяв у кімнаті охорони, відчинив замок центральних воріт, через які на територію складських приміщень товариства безперешкодно зайшов ОСОБА_7 , невстановленим предметом відчинив замок дверей автомобіля ГАЗ-3302 номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває на балансі ТОВ «Техномаркет Алладін», сів за кермо вказаного автомобіля та безперешкодно проник у складське приміщення № 3 ТОВ «Лайта». Далі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 заволодів чужим майном, яке належить ТОВ «Лаура», - телевізорами, DVD-програвачами, автомагнітолами, фотоапаратами загальною вартістю 436306,81 гривень, що є особливо великим розміром. Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на згаданому автомобілі з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

В результаті розбійного нападу ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 :

- потерпілому ОСОБА_12 спричинено легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6 днів, але менше 21 дня, у вигляді крововиливів в області вушних раковин, саден в області тильної поверхні правої стопи, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку;

- потерпілому ОСОБА_11 спричинено легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я на строк більше 6 днів, але менше 21 дня, у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, саден спинок носу, обох кистів, області лона.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у сховище, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах.

Крім того, досудовим слідством ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 08 січня 2007 року у невстановлений час, приблизно в період з початку 02 до 03 години, знаходячись біля ТОВ «Лайта» по вулиці Мурманській, 2-А, в місті Києві, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом та його подальшого використання для переміщення викраденого майна і звернення на власну користь, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , безперешкодно проник на територію сховища зазначеного товариства. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 невстановленим досудовим слідством предметом відчинив ліві двері автомобіля ГАЗ-3302 номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває на балансі ТОВ «Техномаркет Алладін», сів у кабіну, завів двигун та заїхав у складське приміщення ТОВ «Лайта» № 3, де спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завантажив у кузов цього автомобіля викрадене майно, що належить ТОВ «Лаура», яким вони заволоділи шляхом розбою. Далі на вказаному автомобілі ОСОБА_10 , знаходячись за кермом, разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 безперешкодно залишив територію ТОВ «Лайта», тим самим повторно незаконно заволодів транспортним засобом, балансовою вартістю 50170,46 гривень, який пізніше пошкодили та залишили у полі села Княжичі Броварського району Київської області, завдавши ТОВ «Техномаркет Алладін» майнової шкоди на суму реальних збитків 1205,00 гривень.

Означені дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, з проникненням у сховище.

Повертаючи кримінальну справу на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду, суд першої інстанції в ухвалі вказав на неповноту та неправильність досудового слідства, що не може бути усунута в судовому засіданні, а саме на те, що:

- в ході досудового слідства не було встановлено та допитано достатньої кількості осіб, пов`язаних зі свідками ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , для належного підтвердження або спростування алібі ОСОБА_7 ;

- не було встановлено власника та/або розпорядника нерухомого майна по АДРЕСА_2, в селищі міського типу Баришівка Київської області станом на січень 2007 року, де згідно з протоколом огляду місця пригоди від 12 січня 2007 року були виявлені та вилучені коробки з реквізитами побутової техніки; не встановлено відношення ОСОБА_7 до вказаного приміщення, зокрема отримання ним їх в оренду/найм; не відшукано документи, які б засвідчили право ОСОБА_7 користуватися цим приміщенням;

- не було перевірено шляхом відтворення обстановки та обставин події можливість завантаження в кузов автомобіля ГАЗ-3302 номерний знак НОМЕР_1 такої кількості викраденого майна, яку інкриміновано в обвинуваченні;

- не встановлено вартість належного ТОВ «Лаура» і викраденого зі складу ТОВ «Лайта» майна, не підтверджено документально збитки ТОВ «Лаура», що впливає на кваліфікацію злочину; не було призначено товарознавчої експертизи для встановлення дійсної вартості викраденого майна;

- не з`ясовано долі 28 одиниць викраденого майна, яке не було вилучено в ході огляду місця пригоди 12 січня 2007 року, при тому, що під час цієї слідчої дії вилучено 78 картонних коробок з реквізитами техніки, а в обвинуваченні інкримінується заволодіння 106 одиницями майна;

- не встановлено дійсної адреси скоєння злочинів з огляду на те, що протоколом огляду місця події від 08 січня 2007 року оглянуто територію по вулиці Мурманській, 3, в місті Києві, де знаходяться складські приміщення, які орендувало ТОВ «Лайта», згідно з договором № 5/2006 від 27 квітня 2006 року ТОВ «Лайта» передало ТОВ «Лаура» на відповідальне зберігання товар на склад по вулиці Магнітогорській, 5, в місті Києві, а в обвинуваченні вказано, що складські приміщенні ТОВ «Лайта» розташовані по вулиці Мурманській, 2-А, в місті Києві.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції про повернення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 на додаткове розслідування скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи такі апеляційні вимоги, прокурор зазначає про незаконність судового рішення про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки:

- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 квітня 2020 року, в ухвалі апеляційного суду Київської області від 18 вересня 2020 року зазначалося про направлення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 на новий судовий розгляд для надання всім зібраним доказам належної оцінки з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності. Однак, ухваливши оскаржуване рішення про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, суд фактично самоусунувся від з`ясування та встановлення обставин, які мають істотне значення для її правильного вирішення, незважаючи на те, що положення ст. 315-1 КПК України 1960 року (судові доручення) надають суду повноваження перевіряти та уточнювати фактичні дані, одержані в ході судового слідства. Зокрема, для встановлення достовірності показань обвинуваченого ОСОБА_7 в суді, який заперечував те, що вилучення викраденого майна відбулось саме з його складського приміщення, можуть бути проведені слідчі дії на підставі судового доручення;

- посилаючись на те, що протоколом огляду від 12 січня 2007 року з будівлі по АДРЕСА_2, в селищі міського типу Баришівка Київської області було вилучено 78 картонних коробок, але обвинуваченням інкриміновано заволодіння 106 одиницями майна і доля 28 не встановлена, суд залишив поза увагою, що постановою слідчого Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві від 12 грудня 2008 року було виділено матеріали для проведення перевірки та встановлення 28 одиниць викраденого майна, яке не було вилучено 12 січня 2007 року в ході зазначеного огляду;

- в судовому засіданні було встановлено, що складські приміщення, з яких було викрадено майно та які орендувало ТОВ «Лайта» знаходяться безпосередньо на території військової частини по АДРЕСА_1 . Виходячи з цього, посилання в ухвалі на те, що досудовим слідством не встановлено місце вчинення злочину, а саме дійсна адреса складських приміщень, не позбавляє суд можливості уточнити його в судовому рішенні по суті вирішення справи;

- описані судом в ухвалі підстави для повернення справи на додаткове розслідування були усунуті в ході попереднього судового розгляду, за наслідками якого 16 липня 2009 року ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були засуджені за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.

З урахуванням наведеного прокурор вважає, що рішення суду про повернення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 на додаткове розслідування не узгоджується із вимогами ч. 1 ст. 281 КПК України 1960 року та є неприпустимим, оскільки ті недоліки досудового слідства, про які зазначено в ухвалі, можуть бути усунуті під час судового розгляду, зокрема шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілих, свідків, виклику та допиту нових свідків, проведення додаткових та повторних експертиз, витребування документів, надання судових доручень в порядку ст. 315-1 КПК України 1960 року, вчинення інших процесуальних дій.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій на ухвалу суду першої інстанції не надійшло.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини свого неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 362 КПК України 1960 року неявка обвинуваченого не є перешкодою для розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 в підтримку доводів і вимог поданої апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Оскаржувана прокурором ОСОБА_6 ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року про повернення справи на додаткове розслідування перевіряється апеляційним судом після набрання чинності 20 листопада 2012 року Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року (КПК України).

Відповідно до п. п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Апеляційні скарги про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 згаданого вище закону.

Такий порядок був визнаний Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року (КПК України 1960 року).

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2009 року ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнані винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, та кожен із них засуджений до відповідної міри покарання (т. 2 а.с. 107-117).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 листопада 2009 року означений вирок суду першої інстанції залишений без змін (т. 2 а.с. 118-129).

Постановою Верховного Суду України від 21 квітня 2010 року відмовлено у витребуванні матеріалів цієї кримінальної справи.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 квітня 2020 року скасовані вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2009 року, ухвала Апеляційного суду міста Києва від 11 листопада 2009 року та постанова Верховного Суду України від 21 квітня 2010 року щодо ОСОБА_7 з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, і кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд в суд першої інстанції (т. 1 а.с. 80-91, т. 2 а.с. 130-141).

У цій постанові Верховний Суд вказав про те, що під час нового розгляду суду необхідно дати належну оцінку всім зібраним у справі доказам з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності у своєму взаємозв`язку для висновку про винуватість чи невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.

За змістом кримінально-процесуального закону, вказівки касаційного суду у конкретній кримінальній справі є обов`язковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року з кримінальної справи щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в окреме провадження виділені матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України (т. 1 а.с. 118-121).

Всупереч вказівкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у загаданій постанові від 29 квітня 2020 року стосовно необхідності надання оцінки всім зібраним у кримінальній справі доказам для прийняття відповідного процесуального рішення по суті обвинувачення ОСОБА_7 , суд першої інстанції повернув справу на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду в порядку ст. 281 КПК України 1960 року з мотивів неповноти та неправильності слідства, що не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

При цьому, наведені в ухвалі мотиви не узгоджуються із тими даними, які містяться в матеріалах кримінальної справи, та не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 281 КПК України 1960 року, повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України 1960 року, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів згідно з правилами, що визначені ст. 280 КПК України 1960 року (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування»).

Положеннями ч. 1 ст. 315-1 КПК України 1960 року передбачено, що з метою перевірки і уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, суд мотивованою ухвалою, а суддя - постановою вправі доручити органу, який проводив розслідування, виконати певні слідчі дії. В ухвалі (постанові) зазначається, для з`ясування яких обставин і які саме слідчі дії необхідно провести та встановлюється строк виконання такого доручення.

Згідно з матеріалами кримінальної справи щодо ОСОБА_7 , в ході судового слідства прокурор ОСОБА_6 подав до суду клопотання про надання уповноваженим особам слідчого відділу Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві доручення в порядку ст. 315-1 КПК України 1960 року про: встановлення власника та/або розпорядника нерухомого майна по АДРЕСА_2, в селищі міського типу Баришівка Київської області станом на січень 2007 року, де відповідно до протоколу огляду місця пригоди від 12 січня 2007 року були виявлені та вилучені коробки з реквізитами побутової техніки, заволодіння якої інкримінується обвинуваченому; здійснення допиту власника чи розпорядника цього майна та з`ясування обставин його отримання в оренду/найм ОСОБА_7 (т. 4 а.с. 52-54).

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні даного клопотання, вказавши на те, що ті відомості, про які зазначив прокурор, були одержані ще в ході досудового слідства. Разом з тим, пославшись на такі обставини, суд дійшов висновку про необхідність повернення справи на додаткове розслідування для усунення неповноти та неправильності досудового слідства, що не може бути усунута в судовому засіданні.

З протоколу судового засідання слідує, що судом: був досліджений протокол огляду місця пригоди від 12 січня 2007 року - будівлі по АДРЕСА_2, в селищі міського типу Баришівка Київської області, де були виявлені та вилученні коробки з реквізитами побутової техніки (т. 2 а.с. 33-50); здійснено допит свідка ОСОБА_15 - заступника начальника по оперативній роботі Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві (на час досліджуваних подій), який провів означений огляд і показав, що викрадене зі складу ТОВ «Лайта» майно було знайдено на складі, який орендував ОСОБА_7 ; здійснено допит обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив свою причетність до згаданого вище приміщення та до зберігання майна, заволодіння яким ставиться йому у провину, стверджував, що його попередні показання не відповідають дійсності (т. 4 а.с. 59-60, 66-67).

З метою перевірки та уточнення одержаних в ході судового слідства даних і для з`ясування відношення ОСОБА_7 до складського приміщення по АДРЕСА_2, в селищі міського типу Баришівка Київської області, станом на січень 2007 року, коли було знайдено викрадене майно ТОВ «Лаура», суд міг надати доручення в порядку ст. 315-1 КПК України 1960 року органу досудового слідства, як про це клопотав прокурор.

Всупереч викладеним в оскаржуваній ухвалі висновкам, та обставина, що дані, які прокурор просив уточнити і перевірити шляхом надання судового доручення, були відомі ще на стадії досудового слідства не перешкоджала суду скористатися регламентованими ст. 315-1 КПК України 1960 року повноваженнями.

Крім того не ґрунтуються на фактичних матеріалах кримінальної справи посилання суду в ухвалі, як на підстави для її повернення на додаткове розслідування, стосовно того, що:

- в ході досудового слідства не було встановлено і не допитано достатньої кількості осіб з числа зв`язків свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_14 для переконливого підтвердження або спростування алібі ОСОБА_7 ;

- в обвинуваченні ОСОБА_7 ставиться у провину заволодіння 106 одиницями майна, однак згідно з протоколом огляду місця пригоди від 12 січня 2007 року з будівлі по АДРЕСА_2, в селищі міського типу Баришівка Київської області було вилучено 78 картонних коробок, і доля 28 одиниць викраденого майна, яке не було вилучено в ході цієї слідчої дії, так і не встановлена;

- органом досудового слідства не було перевірено шляхом відтворення обстановки та обставин події можливості завантаження 08 січня 2007 року в кузов автомобіля ГАЗ-3302 номерний знак НОМЕР_1 такої кількості викраденого майна, яку інкриміновано в обвинуваченні.

А саме, з матеріалів слідує, що на виконання постанов Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2007 року та від 20 серпня 2008 року про направлення на додаткове розслідування кримінальної справи щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 61-71, 75-79), з якої в окреме провадження виділена дана справа по обвинуваченню останнього, органом досудового слідства:

- було допитано свідків ОСОБА_17 (т. 2 а.с. 202-203), ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 208-211), ОСОБА_19 (т. 2 а.с. 222-223), показання яких були оголошені в судовому засіданні (т. 4 а.с. 75, 77). Жодних переконливих вказівок, яких ще свідків з числа зв`язків ОСОБА_16 і ОСОБА_14 органу досудового слідства слід встановити і допитати з метою перевірки алібі ОСОБА_7 та його місцезнаходження станом на 07-08 січня 2007 року, в ухвалі не наведено;

- було встановлено, з посиланням на довідку ТОВ «Лайта», що об`єм товару, викрадення якого інкримінувалося обвинуваченим, у кількості 79 одиниць становить 15,79 м, а об`єм кузова автомобіля ГАЗ 33021, з використанням якого було проведено відтворення під час виконання судового доручення, - 17,63 м(т. 2 а.с. 171).

Твердження суду в ухвалі про те, що ОСОБА_7 ставиться у провину заволодіння 106 одиницями майна ТОВ «Лаура» зі складського приміщення ТОВ «Лайта» не відповідають обвинувальному висновку.

А саме за змістом пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, йому інкриміновано заволодіння 79 одиницями майна ТОВ «Лаура» на загальну суму 436306,81 гривень (т. 2 а.с. 175-178). Відповідно, посилання суду стосовно не встановлення решти майна, заволодіння яким в провину ОСОБА_7 і не ставиться, не може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

Що стосується мотивів суду з приводу не встановлення вартості викраденого ТОВ «Лаура» майна, то в матеріалах кримінальної справи наявні акти про проведення позапланової інвентаризації по складу ТОВ «Лайта» від 08 січня 2007 року (т. 2 а.с. 25, 25 зв.), акт звірки по викраденому майну зі складу ТОВ «Лайта» від 12 січня 2007 року (т. 2 а.с. 26, 26 зв.), що підлягали відповідній оцінці.

Вказівка суду про те, що органом слідства не було проведено товарознавчої експертизи для встановлення вартості викраденого у 2007 році майна є неприйнятною, зважаючи на наявні у справі відомості про здійснення власником реалізації цього майна вже станом на 2008 рік (т. 2 а.с. 77).

Також, всупереч викладеним в ухвалі висновкам, суд, у разі визнання обвинувачення доведеним, не був позбавлений можливості уточнити дійсне місце скоєння інкримінованих ОСОБА_7 злочинів на підставі наявних у справі доказів, в тому числі з урахуванням договору про передачу ТОВ «Лаура» на відповідальне зберігання товару ТОВ «Лайта» від 27 квітня 2006 року (т. 2 а.с. 24), договору оренди ТОВ «Лайта» нерухомого майна, що належить до державної власності, від 16 серпня 2006 року (т. 3 а.с. 234-238, 239, 239-а, 240).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ті недоліки досудового слідства, про які вказав суд в ухвалі, можуть бути усунуті в судовому засіданні, а відтак повернення кримінальної справи щодо ОСОБА_7 на додаткове розслідування в силу ч. 1 ст. 281 КПК України 1960 року є необґрунтованим.

Отже, рішення суду першої інстанції є неправильним та підлягає скасуванню з направленням кримінальної справи на новий судовий розгляд.

В ході нового судового розгляду суду слід виконати вказівки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 29 квітня 2020 року, надати належну оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет доведеності чи недоведеності обвинувачення ОСОБА_7 та прийняти законне, обґрунтоване та мотивоване судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року, якою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, повернуто прокурору Деснянської окружної прокуратури м. Києва для проведення додаткового розслідування, скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4