Номер провадження: 11-сс/813/76/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000272 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2022 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рені, Одеської області, громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2022 року застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів з 09.12.2022 року до 07.02.2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2022 року та постановити нову ухвалу , якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_9 був затриманий і йому слідчим було пред`явлено підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, але його причетність до вчинення даного кримінального правопорушення не доведена.

З доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження не вбачається, що ОСОБА_9 , як громадянин України, умисно вчинив діяння на шкоду суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, тобто перейшов на бік ворога, займався шпигунством, надавав іноземній державі зокрема російській федерації, іноземній організації або їм представникам допомоги в проведені підривної діяльності проти України.

Знайдені на телефоні підозрюваного записи та зроблений ним знімок ніяким чином не можна вважати доказом про здійснення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.111 КК України.

Судом не взято до уваги, що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має постійне місце проживання і він розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання.

Жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України прокурором та слідчим не доведений, а суд безпідставно став на їх позицію.

Підозрюваному не має сенсу переховуватись від органів слідства та суду, так як розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить.

В ухвалі суду зазначено, що ОСОБА_9 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, проте в представлених слідчим матеріалах відсутні будь які свідки.

Суд зобов`язаний керуватися тільки фактами, а не припущенням.

До клопотання слідчого не надано жодного доказу який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри.

Зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає повноті судового розгляду та висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

В ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку із незаконним затриманням особи та необґрунтованим обранням найбільш суворого запобіжного заходу.

Слідчим жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде не достатнім для запобігання ризикам, в доданих до клопотання матеріалах дані про такі обставини відсутні.

Позиції учасників судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_8 направив заяву про те, що 21.12.2022 року договір про надання правової допомоги ОСОБА_9 розірваний.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , просила врахувати додатково надані під час апеляційного розгляду матеріали , що характеризують особу ОСОБА_9 .

Після узгодження позиції в телефонному режимі із захисником ОСОБА_10 , вказала на можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_9 .

Підозрюваному ОСОБА_9 заяву про свою обов`язкову участь під час апеляційного розгляду не подавав.

З технічних причин установа попереднього ув`язнення, де утримується ОСОБА_9 не забезпечила з`єднання із апеляційним судом в режимі відеоконференції.

Зважаючи на висловлену захисником позицію, та враховуючи , що предметом апеляційного розгляду є апеляційна скарга захисника , в якій не порушується питання про погіршення становища підозрюваного , зважаючи на те, що обов`язкова участь захисника під час апеляційного розгляду була забезпечена, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за участю прокурора та захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частина 1ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За приписами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного;міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З матеріалів провадження вбачається, що 09.12.2022 року до ЄРДР за №0000392 ( в подальшому обєднано з кримінальним провадженням №0000272) були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

09.12.2022 року о 16.30 год. ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 09.12.2022 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Із матеріалів провадження видно, що ОСОБА_9 підозрюється в тому , що в лютому 2022 року (точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені) у громадянина України ОСОБА_9 , який був невдоволеним чинною державною владою в Україні, сповідував антиукраїнську ідеологію і неприйняття державності України, був прихильником приєднання території України до Російської Федерації або створення на її території проросійських псевдодержавних утворень, підтримував збройну агресію рф проти України, визнавав її правомірною і підшукував способи сприяти їй, усвідомлюючи, що рф здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад в Україні, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, виник злочинний умисел, направлений на надання російській федерації, її державним органам, організаціям і представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

На виконання свого злочинного умислу, лютого-серпня 2022 року (точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_9 , постійно проживаючи в м. Одесі, збирав і накопичував, зокрема шляхом фіксування на фото-, відеокамеру власного мобільного телефону марки iPhone 13 Pro Max, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку "Lifecell", номер телефону НОМЕР_3 , інформацію щодо розташування в м. Одесі укріплених позицій підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, створених для охорони і оборони м. Одеси від підрозділів країни-агресора - російської федерації, кількості і озброєння представників Збройних Сил України, Сил територіальної оборони, правоохоронних органів, які знаходились на цих позиціях, фортифікаційного обладнання таких позицій, їх маскування.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 22.08.2022, у період з 16-09 год. до 16-14 год., ОСОБА_9 , діючи умисно, маючи умисел на допомогу російській федерації, її державним органам, організаціям і представникам в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і військової агресії рф проти України, загрози її національній безпеці, знаходячись в м. Одесі, використовуючи власний мобільний телефон марки iPhone 13 Pro Max, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку "Lifecell", номер телефону НОМЕР_3 , будучи зареєстрованим в месенджері (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами) "Telegram" під іменем (Username) "ОСОБА_11" (" ОСОБА_11 "), прив`язаним до його номеру телефону НОМЕР_3 , в ході спілкування текстовими повідомленнями в месенджері "Telegram" повідомив невстановленій особі, яка завідомо для ОСОБА_9 знаходилась у невстановленому місці на території російської федерації або на тимчасово окупованій російською федерацією території України (точне місце не встановлене), використовувала особистий номер телефону НОМЕР_4 і була зареєстрована в месенджері "Telegram" під іменем (Username) " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (" ІНФОРМАЦІЯ_2 "), інформацію про розташування особового складу підрозділів Збройних Сил України і їх укріплених позицій у прибережній зоні м. Одеси вздовж вул. Дача Ковалевського (від Монастирського провулку до вул. Горіхової ), зокрема в будинку житлового комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", що будується, за адресою: АДРЕСА_4 . При цьому, ОСОБА_9 направив зазначеній невстановленій особі знімок картографічного веб-сервісу "2ГИС" і фотографію, збережену у цьому веб-сервісі, із детальним зображенням вказаного будинку.

При цьому, надаючи вищевказаній невстановленій особі достовірну інформацію про розташування в м. Одесі особового складу підрозділів Збройних Сил України і їх укріплених позицій, ОСОБА_9 переслідував мету подальшої передачі вказаної інформації представникам розвідувальних органів країни-агресора російської федерації, а також усвідомлював, що такі підрозділи Збройних Сил України і їх укріплені позиції стануть цілями для ракетно-бомбових ударів збройних сил російської федерації, а надана ним інформація буде використана для планування і ведення збройними силами російської федерації військових дій проти України.

09.12.2022 року ОСОБА_9 було оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України, за кваліфікуюючими ознаками: державна зрада, за ознаками: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.111 КК на даній стадії кримінального провадження встановлена слідчим суддею при розгляді клопотання і підтверджена відомостями, що містяться у доданих до клопотання доказах.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання перевірив достатність доказів, що свідчить про вірогідність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, навів зміст доказів та належним чином мотивував свої висновки.

Твердження апеляційної скарги про те, що на цій стадії досудового розслідування слідчий суддя має надати оцінку кожному із доказів з точки зору їх допустимості та достатності для доведення підозри практично до ступеню, щоб забезпечити засудження, не є прийнятними.

Питання доведеності чи недоведеності винуватості, оцінку доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості, що вказує апелянт, вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст. 368 КПК України .

У випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість. Слідчий суддя не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, обґрунтована підозра має підтверджуватися фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто непрофесіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, правильність кваліфікації його дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри причетності ОСОБА_9 до інкримінованого злочину, апеляційний суд визнає непереконливими.

Як видно зі змісту ухвали, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя, аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, дійшов висновку про доведеність існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, як видно, врахував обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, початкову стадію здійснення досудового розслідування , що потребує проведення необхідних слідчих дій.

Слідчий суддя прийшов до переконання про неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи питання доцільності обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 176-178 КПК , які регламентують застосування запобіжного заходу.

Так, враховуючи, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком 15 років або довічне позбавлення волі є вірогідним існування ризику того, що підозрюваний, може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду , на що вірно вказав слідчий суддя.

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зазначені обставини, як видно, були досліджені слідчим суддею при встановленні доведеності прокурором ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду під час розгляду клопотання слідчого.

Враховуючи , що досудове розслідування кримінального проводження перебуває на початковій стадії збору доказів, то вірогідним є існування ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що у доданих до клопотання матеріалах відсутні посилання на свідків, не спростовує висновки слідчого судді про існування такого ризику зважаючи на те, що кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії досудового розслідування і що збір доказів триває.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваною особою та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя навів обставини, які дали йому підстави для висновку про існування зазначених в ухвалі ризиків , проаналізував і відомості про особу підозрюваного , які підлягають врахуванню відповідно до ст. 178 КПК.

Взято до уваги слідчим суддею як видно і обставини вчинення інкримінованого злочину, ступінь його суспільної небезпечності в умовах, в який перебуває країна під час воєнного стану.

Піставно враховано слідчим суддею і приписи ч 6 ст. 176 КПК та ч. 4 ст. 182 КПК, що дало слідчому судді підставу не визначати розмір застави як альтернативного запобіжного заходу .

Висновки слідчого судді щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження застосування щодо ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу належним чином мотивовані.

Доводів та обґрунтування про незаконність затримання в апеляційній скарзі не міститься, вимоги щодо визнання незаконним затримання захисник не висуває.

Посилання захисника на те, що слідчий суддя встановлюючи ризики не в повній мірі врахував відомості про особу підозрюваного є непереконливими.

Як видно із ухвали , слідчий суддя взяв до уваги те , що підозрюваний одружений , офіційно не працевлаштований, що свідчить про наявність у нього посередніх соціальних зв`язків.

Відомості про особу підозрюваного та додаткові відомості , що характеризують особу підозрюваного , що були додані та досліджені під час апеляційного розгляду, зокрема характеристику з місця проживання , відомості щодо попередньої трудової діяльності підозрюваного, те, що він одружений , раніше не судимий , враховуються апеляційним судом. Однак ці обставини не є такими беззаперечно стримуючими факторами, які би спростували існування ризиків можливого вчинення підозрюваним спроб ухилення від органів досудового слідства та суду, та незаконно впливати на свідків.

Наведені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути визнані запорукою належної процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування, а відтак не можуть бути визнані підставою для зміни запобіжного заходу відносно нього на більш м`який.

Апеляційний суд , враховуючи обставини, передбачені 177, 176, 178, 183 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що зміна запобіжного заходу на більш м`який у з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам , що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Вперше надана під час апеляційного розгляду характеристика за підписом начальника відділу охорони фірми " Ветеран ВС-91" ООО без будь- якого документального підтвердження фактичного існування трудових відносин ОСОБА_9 з цією фірмою та без будь- якого підтвердження отримання доходу , не можна визнати належним доказом офіційного працевлаштування ОСОБА_9 та отримання ним доходу з офіційного джерела.

Наявність у підозрюваного дружини, постійного місця проживання, безумовно враховується апеляційним судом, але разом із тим ці обставини не є достатніми для висновку, що встановлені та зазначені в ухвалі слідчого судді ризики є знівельованими.

Посилання захисника під час апеляційного розгляду на стан здоров`я підозрюваного не може слугувати самостійною підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки будь-яких відомостей про те, що стан здоров`я підозрюваного унеможливлює його подальше перебування в умовах установи попереднього ув`язнення матеріали провадження не містять. Підлягає врахуванню і те, що ОСОБА_9 має можливість отримати медичну допомогу у слідчому ізоляторі чи в іншій медичній установі відповідно до вимог чинного законодавства.

До апеляційної скарги не додано доказів критичного погіршення стану здоров`я підозрюваного та неможливості його перебування в установі попереднього ув`язнення, як на те вказує захисник.

В умовах слідчого ізолятора медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що у разі встановлення незадовільного стану здоров`я, який перешкоджатиме подальшому перебуванню підозрюваного під вартою, він або його захисник мають право звернутися до слідчого судді із відповідним клопотанням про зміну раніше обраного/продовженого запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Також сторона захисту має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу у порядку ст. 201 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

З ухвали слідчого судді вбачається, що при прийнятті рішення про задоволення клопотання слідчого, відповідно до вимог ст. 178 КПК, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, були враховані дані щодо особи підозрюваного, у тому числі ряд обставин, зазначених в апеляційній скарзі захисника.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя належно мотивував свої висновки що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам та не дозволить контролювати процесуальну поведінку підозрюваного.

Отже апеляційній вимоги захисника належить залишити без задоволення.

Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України , колегія суддів вважає за необхідне прийняти процесуальне рішення на покращення становища підозрюваного .

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При цьому, ч. 2 зазначеної ст. 197 КПК України встановлює, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Проте, в порушення вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя, відповідно до резолютивної частини ухвали , зазначив, що строк дії ухвали становить 60 днів та обчислюється з моменту затримання підозрюваного з 09.12.2022 року по 07.02.2023 року включно

Згідно з ч. 5 зазначеної ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Так, відповідно до протоколу затримання ОСОБА_9 затриманий 09.12.2022 року о 16.30 год., а відтак на підставі положень вищезгаданих ст.ст. 115 та 197 КПК України, початок строку тримання під вартою обчислюється з 09.12.2022 року , а останнім днем 60-ти денного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного є 06.02.2023 року , а не 07.02.2023 року , як вказано в ухвалі слідчого судді.

Відтак, слідчий суддя допустився помилки, неправильно обчисливши строк тримання під вартою з моменту затримання підозрюваного, допустив істотне порушення вищенаведених вимог кримінального процесуального закону, і ця помилка підлягає виправленню апеляційним судом на покращення становища підозрюваного шляхом скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, зважаючи на те, що відповідно до положень ст. 407 КПК не передбачено можливість апеляційним судом ухвалювати рішення про зміну ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Положення ч. 1 ст. 412 КПК України встановлює, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя підставно та вмотивавано дійшов висновку про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_9 ,. який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 111 КК України , проте допустився помилки при обчисленні строку дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яка в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України підлягає виправленню шляхом постановлення нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 183, 196, 197, 404, 405, 407, 411, 419, 422, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2022 року, якою застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_13 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 діб, з 09.12.2022 року по 06.02.2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4