ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/607/23 Справа № 215/3609/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м.Кривий Ріг

12 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0001012 від 15.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 129 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 січня 2023 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою щодо ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. На обґрунтування своїх вимог вказує, що під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу, захисника повідомлено не було, а тому порушено право на захист обвинуваченого. Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд посилається виключно на стандартні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу, та зазначає іншу особу - ОСОБА_8 .

Звертає увагу, що під час судовому розгляду вже допитані потерпілі та усі свідки, досліджені усі відеоматеріали, а не допитаний лише один свідок, на якого посилається суд першої інстанції, однак він безпосередньо свідком кримінального правопорушення не є.

Ризик впливу на потерпілу ОСОБА_8 не є підставою для запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вона є потерпілою за обвинуваченням за ч. 1 ст. 129 КК України, що унеможливлює застосування вказаного запобіжного заходу.

Подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідає обставинам, які мають значення для прийняття правильного та обґрунтованого рішення, оскільки він є учасником конфлікту, у якому задіяна не одна особа і є потерпілим в іншому кримінальному провадженні, що на даний час розслідується, це ставить сторони конфлікту в абсолютно нерівні умови.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи та проживання, двох дітей, тобто соціально адаптований.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 129 КК України.

16 вересня 2020 року ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № №0001012 від 15.09.2020 року.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду або впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного ризику передбаченого п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Також судом враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за найтяжчий інкримінований йому злочин передбачено покарання до 15 років, крім того може фізично або психологічно впливати на потерпілих або свідків кримінального правопорушення з метою змінити їх свідчення на свою користь.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам інкримінованих кримінальних правопорушень, один з яких є особливо тяжким, усі інкриміновані кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, також надано оцінку особі обвинуваченого, який був офіційного працевлаштований, одружений, має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ставлення ОСОБА_7 до скоєних злочинів та строк перебування останнього під вартою.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_7 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків, враховуючи той факт, що на вказаних осіб ОСОБА_7 вже був здійснений фізичний та психологічний вплив, за що саме він і обвинувачується по даному кримінальному провадженню.

Доводи захисника про неможливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з наявністю ризику впливу на потерпілу по кримінальному провадженню за ст. 129 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки при оцінці заявлених ризиків, враховуються в сукупності усі фактори, зокрема наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, особа обвинуваченого та характер інкримінованих кримінальних правопорушень.

Доводи захисника про посилання суду на стандартні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу є надуманими, оскільки заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів захисника про зазначення в ухвалі суду іншої особи ОСОБА_8 , то колегія суддів зазначає, що по даному кримінальному провадженню ОСОБА_8 є потерпілою та в оскаржуваній ухвалі суду на особу ОСОБА_8 є посилання, як на потерпілу.

Твердження захисника про порушення права на захист, у зв`язку з продовженням строку тримання під вартою за його відсутності, колегія суддів зазначає, що судове засідання проведено за участю захисника ОСОБА_9 , яку призначено на окрему процесуальну дію ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2022 року, тобто перед проведенням судового засідання щодо вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки захисник ОСОБА_6 , дистанційно в режимі відео конференції був відсутній та в судове засідання не з`явився без поважних причин.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою ОСОБА_7 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на даний час більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів не вбачає на даний час, надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення з сукупністю ризиків встановленими судом першої інстанції.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді