Справа № 634/292/20
Провадження № 1-кп/529/125/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000030 та № 0000018 в об`єднаній кримінальній справі № 634/292/20 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Дар-Надежда Сахновщинського району Харківської області, фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та угоду про визнання винуватості, укладену 23.11.2022 між прокурором та ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
27 січня 2020 року близько 03 год. 20 хв. обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , в якому проживала тривалий час з дозволу власника ОСОБА_6 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на розтрату ввіреного майна, з метою розтрати чужого майна, з корисливих мотивів, таємно, умисно, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , розтратила ввірене їй майно, а саме продала двох корів ОСОБА_7 , які були ввірені їй потерпілим ОСОБА_6 , завдавши таким чином потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 36 000 грн 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 191 КК України, а саме: розтрата чужого майна, яке було ввірене особі.

01 серпня 2020 року близько 15 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу власника ОСОБА_8 у належному йому автомобілі ГАЗ-24, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 чорного кольору, який знаходився на території домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_3 , під час вживання спиртних напоїв, реалізуючи протиправний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, умисно викрала мобільний телефон марки "ТWOE E280" чорного кольору, що належить ОСОБА_8 , який знаходився між передніми сидіннями автомобіля. Після цього, ОСОБА_4 зникла з місця вчинення кримінального правопорушення та скористалася викраденим телефоном на власний розсуд, віднісши його до свого домоволодіння по АДРЕСА_4 , де в подальшому використовувала цей телефон для власних потреб, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 398 грн 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В ході судового провадження між прокурором Сахновщинського відділу Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_5 та за наявності письмової згоди потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено угоду про визнання винуватості від 23 листопада 2022 року, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 185 КК України, де вказано, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчинених нею кримінальних правопорушеннях, щиро розкаюється у вчиненому. В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачена погодили покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, узгоджено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Обвинувачена просила суд затвердити укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Вказала, що щиро розкаюється у вчиненому. Обвинувачена вказала, що вона цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, що передбачені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які їй були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання та вид покарання, який буде до неї застосовано.

Прокурор та захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 вважали за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену прокурором із ОСОБА_4 , як таку, що відповідає вимогам закону.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про відсутність заперечень проти затвердження угоди про визнання винуватості та проведення усіх судових засідань у справі за їхньої відсутності.
Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, вислухавши з приводу її затвердження думки учасників судового провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 185 КК України, з яких згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком.
Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо можливості затвердження укладеної угоди, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_4 , за ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 185 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачена в підготовчому судовому засіданні підтвердила, що має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

В підготовчому судовому засіданні також встановлено, що сторони угоди розуміють наслідки затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, а також обмеження їх прав щодо оскарження вироку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 , та призначення обвинуваченій визначеної в угоді міри покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 191 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, 374, 376, ч. 4 ст. 394, 395, 474-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 листопада 2022 року, укладену між прокурором Сахновщинського відділу Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000030, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28 січня 2020 року за ч. 1 ст. 191 КК України, та у кримінальному провадженні № 0000018, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 08 серпня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання:

- за ч. 1 ст. 191 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки,

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання чи роботи та періодично з`являтися в цей орган для реєстрації.

Речові докази у вигляді пляшки горілки "Nemiroff" об`ємом 1 л, дитячої куртки чорного кольору розмір 6 size, 116 см, памперсів "Huggies Classik" 3 розміру в кількості 57 штук, металевих вушок з навісним замком, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області (місцезнаходження: Харківська область, Красноградський район, смт Сахновщина, вул. Поштова, 4), - повернути ОСОБА_4 як її власність.

Речовий доказ у вигляді мобільного телефона марки "ТWOE E280" чорного кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , - залишити останньому як його власність.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Полтавського апеляційного суду через Диканський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1