Справа №278/2304/22
Провадження №1-кп/293/175/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в режимі дистанційного судового провадження за допомогою відео конференції з ДУ «Житомирською установою виконання покарань №8» з обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінальне провадження №0000341 від 21.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільськ Черняхівського (нині Житомирського) району, Житомирської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, інвалідності не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, у тому числі, на 90 діб Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ та востаннє на 90 діб Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ.

Близько 00 год. 21.07.2022 ОСОБА_4 перебував в будинку по АДРЕСА_1 , де у нього, в умовах воєнного стану, виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне, викрадення мобільного телефону, належного ОСОБА_5 , який знаходився поряд з ОСОБА_5 на дивані в одній з кімнат вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день та час, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, скориставшись тим, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння, непомітно для останнього шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон торгівельної марки «Motorola» моделі «ХТ2053-1 moto e6S 4/64GB» вартістю 3044 грн. 33 коп.

В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння злочину покинув, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3044 грн. 33 коп.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КK України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю. Дуже шкодує про вчинене, просить суд суворо не карати, зобов`язувався виконувати покладені судом обов`язки, у разі призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг доказів, які потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та учасниками судового провадження не заперечується про таке, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

IІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Аналізуючи наявність складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан в Україні, строк дії якого станом на 21.07.2022 продовжено, тому інкриміноване кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ознакою вчинення в умовах воєнного стану.

Згідно пункту 1 примітки до статті 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Пунктом 1 частини 1 статті 89 КК України, яка встановлює строки погашення судимості, передбачено, що такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Згідно вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 21.01.2021 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.

11.01.2022 вироком Черняхівського районного суду Житомирської області засуджений за ч.2 ст. 389, ст.71 КК України до арешту на строк 1 місяць 8 днів.

19.04.2022 відбув покарання на підставі вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 11.01.2022, згідно довідки про звільнення серії ЖИТ №14283

Відповідно до п. 2-1) ст.89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Отже, судом достеменно встановлено, що ОСОБА_4 відбув покарання за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, який є кримінальним проступком, тому вважається таким, що до часу вчинення нового злочину 21.07.2022, не мав судимості.

Тобто на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, судимість ОСОБА_4 згідно із вказаним вироком є погашеною, тому не може бути врахована така кваліфікуюча ознака як «повторність».

Статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне виключити з формулювання обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку «повторність».

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, доведена. З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом цього злочину.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, ураховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, він є тяжким, обставини вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, враховуючи його молодий вік, характеризується посередньо, дійшов висновку, що останньому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.5 ст.185 КК України.

При цьому, судом також враховано інші дані про особу обвинуваченого, які характеризують його поведінку в суспільстві. Так, відповідно до досудової доповіді стосовно ОСОБА_4 , складеної Житомирським районним сектором №9 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області, він має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, його виправлення без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

За таких обставин навіть попри номінальну тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України, з урахуванням засад виваженості та справедливості, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) суд визнає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і запобігання скоєнню ним нових кримінальних правопорушень (злочинів) можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових кримінальних правопорушень (злочинів) та виконає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не пред`явлений.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м.Житомира №295/6847/22 - скасувати.

Питання процесуальних витрат у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити згідно положень ст.100 КПК України.

Під час судового розгляду надійшло клопотання прокурора про скасування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Зарахувати ОСОБА_4 згідно з ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання період його тримання під вартою з 10.11.2022 по 09.02.2023 включно (з розрахунку день за день).

Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_4 скасувати та звільнити його з-під варти негайно в СІЗО ДУ "Житомирська УВП № 8".

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м.Житомира №295/6847/22 - скасувати, а речовий доказ: мобільний телефон «Motorola» моделі «ХТ2053-1 moto e6S 4/64GB» залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 ..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні Житомирським науково-дослідним експертно - криміналістичним центром МВС України експертиз в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО