ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/990/22
Провадження №1-кс/477/31/22
УХВАЛА

01 листопада 2022 року місто Миколаїв
Слідча суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000499 від 29 жовтня 2022 року

ВСТАНОВИВ:
31 жовтня 2022 року прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000499 від 29 жовтня 2022 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно: автомобіль марки ГАЗ 24, моделі «2705» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в багажному відділенні якого знаходиться 35 фрагментів стволів дерев породи акація, діаметром від 40 см х 42 см до 7 см довжиною від 199 см до 293 см та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, серії НОМЕР_2 , яке було вилучено 29 жовтня 2022 року в ході проведення огляду місця події на ґрунтовій дорозі «17-ї лінії» поблизу будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що 29 жовтня 2022 року до ВП №4 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від представника територіальної оборони про те, що ним затримано осіб, які займаються незаконним спилом та подальшим продажем незаконно спиляної деревини на території Миколаївського району Миколаївської області.

За даним фактом 29 жовтня 2022 року внесено відомості до ЄДРДР за №0000499 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 246 КК України.

29 жовтня 2022 року в ході проведення огляду місця події за дозволом водія транспортного засобу марки ГАЗ 24 ОСОБА_3 оглянуто зазначений автомобіль та в багажному відділенні якого виявлено 35 фрагментів стволів дерев породи акація, діаметром від 40 см х 42 см до 7 см довжиною від 199 см до 293 см. Також ОСОБА_3 видав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , згідно якого встановлено, що власником автомобіля є ОСОБА_4 . Указане майно в подальшому вилучено працівниками поліції та визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню

Враховуючи, що вказане майно є предметом злочину та може зберігати сліди вчиненого злочину, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального правопорушення, є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто містять ознаки речового доказу, прокурор звернувся з вказаним клопотання про накладення арешту.

Перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною першою статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Як убачається з поданого клопотання воно не в повній мірі відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так зі змісту клопотання убачається, що прокурор у поданому клопотанні просить накласти арешт, зокрема на 35 фрагментів стволів дерев породи акація, діаметром від 40 см х 42 см до 7 см довжиною від 199 см до 293 см. Однак, ані подане клопотання, ані долучені до нього матеріали не містять відомостей про проведення будь-яких експертиз та залучення спеціалістів під час проведення огляду місця події, що давало б можливість визначити породу вилученої у ОСОБА_3 деревини, її родових ознак, що суперечить пункту 2 частини другої статті 171 КПК України.

Крім того, у поданому клопотанні прокурор просить накласти арешт на майно, не зазначаючи вид такого арешту відповідно до частини одинадцять статті 170 КПК України, тоді як слідчий суддя на стадій розгляду даного клопотання перевіряє відповідність заявленого клопотання вимогам процесуального закону та позбавлений можливості на власний розсуд обирати вид накладення арешту на майно. Слідчий суддя не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначати обґрунтування необхідності арешту майна та наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Разом з тим, ані клопотання, ані додані до нього матеріали не містять відомостей про місце проживання та засоби зв`язку власника майна, стосовно якого вирішується питання про арешт майна, що позбавляє суд повідомити відповідну особу про дату, час та місце розгляду клопотання.

Частина перша статті 64-2 КПК України визначає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно з частиною другою статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що прокурор просить накласти арешт на автомобіль ГАЗ 24, моделі «2705» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я є ОСОБА_4 , які були вилучені у ОСОБА_3 , однак у клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої прокурор просить накласти арешт.

Крім того, прокурором у поданому клопотанні не зазначено правової підстави користування особою, у якої вилучене відповідне майно, цим майном та не зазначено чи є ОСОБА_3 належним користувачем транспортного засобу, що підлягає арешту (якщо так, то на якій правовій підставі), чи перебуває у трудових відносинах з його власником, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог статті 172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам статті 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-172, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000499 від 29 жовтня 2022 року повернути прокурору ОСОБА_2 , визначивши йому строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1