КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/3207/21 Провадження № 11-кп/824/1401/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003484 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Озерна Білоцерківського району Київської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченої ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2022 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з прийомом, збереженням та розпорядженням грошових коштів, поштових відправлень та інших цінностей строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі філії Київська міська дирекція АТ «Укрпошта» до ОСОБА_9 задоволено частково та стягнено з ОСОБА_9 на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі філії Київська міська дирекція АТ «Укрпошта» матеріальну шкоду в розмірі 2 361 грн 27 коп.

Вироком також вирішене питання про стягнення процесуальних витрат та щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу № 1524-п від 29 вересня 2019 року директора філії Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_9 призначена на посаду начальника відділення зв`язку поштового Озерна 1 ЦПЗ № 7 та з нею було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідно до п. 1.8 Положення про Відділення поштового зв`язку Озерна 1 Центру поштового зв`язку № 7 Київської міської дирекції ПАТ «Укрпошта», затвердженої 29 січня 2018 року директором філії, (далі - Положення) відділення поштового зв`язку (далі - ВПЗ) очолює начальник, який призначається наказом Філії за погодженням із заступником директора філії з розвитку мережі. Згідно з п. 3.1.9 (Функції ВПЗ) Положення, ВПЗ відповідно до покладених завдань забезпечує виконання таких функцій: приймання платежів за комунальні послуги, послуги зв`язку тощо. Відповідно до п. 3.1.25 Положення, ВПЗ відповідно до покладених завдань забезпечує виконання таких функцій: здійснення збереження грошових коштів, цінностей, поштових відправлень та майна ВПЗ. Розділом IV Положення «Вимоги до начальника ВПЗ, його обов`язки, права та відповідальність», передбачено наступне: 4.1. Начальник ПЗ у своїй роботі керується та повинен знати в межах компетенції. 4.1.1. Конституцію України, Закони України, постанови Верховної Ради України, акти Президента України та Кабінету Міністрів України, рішення та інші нормативно-правові акти органів державної влади та місцевого самоврядування, які регулюють порядок діяльності Товариства. 4.1.2. Нормативні та розпорядчі документи Товариства, Філії, ЦПЗ, Статут Товариства, Положення про Філію, що у будь-який спосіб доведені до начальника ВПЗ. 4.1.3. Правила внутрішнього трудового розпорядку. 4.1.4. Вимоги Антикорупційної програми Товариства та пов`язаних з нею внутрішніх документів. 4.4. Начальник ВПЗ зобов`язаний забезпечити: 4.4.1. Виконання основних завдань та функцій ВПЗ, визначених цим Положенням. 4.4.2. Організацію роботи працівників ВПЗ з надання послуг поштового зв`язку та інших послуг з урахуванням потреб користувачів, належні умови їх діяльності за принципом єдиного технологічного процесу, метрологічного забезпечення, з дотриманням встановлених у Філії стандартів, в т.ч. обслуговування користувачів, досягнення встановленого рівня якості. 4.4.3. Керівництво діяльністю ВПЗ, своєчасність та якість надання послуг, достовірність та своєчасність складання звітності. 4.4.4. Організацію зберігання готівкових коштів, основних засобів та інвентарю, які закріплені за ВПЗ. 4.6. На начальника ВПЗ покладається відповідальність за: 4.6.1. Невиконання або неналежне/несвоєчасне виконання завдань/планових показників та обов`язків, визначених цим Положенням, відповідно до законодавства України. 4.6.3. Несвоєчасність оприбуткування отриманих коштів за надані послуги ВПЗ. 4.6.4. Недостовірність звітних даних, відомостей та інших матеріалів, підготовлених ВПЗ, не повне оприбуткування грошових сум, що надійшли до каси ВПЗ. 4.6.5. Начальник ВПЗ несе колективну та повну індивідуальну матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду, відповідно до діючого законодавства та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 4.6.6. Незабезпечення збереження грошових коштів, поштових відправлень, обладнання у ВПЗ.

Відповідно до посадових обов`язків начальника відділення поштового зв`язку, ОСОБА_9 здійснювала функції, які пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків щодо управління відділенням поштового зв`язку Озерна 1 ЦПЗ № 7 та відповідала за схоронність грошових коштів та інших матеріальних цінностей. При цьому ОСОБА_9 , будучи службовою особою, в силу своїх трудових обов`язків особисто надавала послуги з приймання платежів споживачам та здійснювала функції контролю за своєчасним та якісним формуванням касових документів за проведеними операціями/наданими послугами ВПЗ. Так, 21 січня 2020 року близько 12 години начальник ВПЗ Озерна 1 ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні відділення поштового зв`язку № 1 с. Озерна Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», що по вул. Липки, 18 в с. Озерна Білоцерківського району Київської області здійснила прийом платежів за електроенергію в ТОВ «Київська обласна ЕК» Білоцерківське ВОК та за спожитий природний газ в ТОВ «Київоблгаззбут» Білоцерківське ВР від мешканця с. Озерна ОСОБА_11 , а саме: 21 січня 2020 року оплата за використаний природний газ на суму 595,51 грн і плата за послуги 7,00 грн; 21 січня 2020 року оплата за використану електроенергію на суму 320,38 грн і плата за послуги 7,00 грн; 21 січня 2020 року оплата за використану електроенергію на суму 18,22 грн і плата за послуги 7,00 грн.

При цьому, ОСОБА_9 на квитанціях, що надаються для оплати комунальних платежів, проставила календарний штемпель та споживачу послуг ОСОБА_11 видала квитанції із розрахункової книжки ф.47.

Однак, в подальшому цього ж дня близько 13 години ОСОБА_9 , знаходячись на своєму робочому місці у відділені пошти, що розташованому по вул. Липки, 18 в с. Озерна Білоцерківського району Київської області, будучи матеріально-відповідальною особою відповідно до договору про матеріальну відповідальність, маючи доступ до грошових коштів, отриманих від сплати ОСОБА_11 комунальних послуг з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, повідомлення-рахунки до дільниці обробки первинної документації, яка знаходилась в м. Біла Церква, разом із прийнятими грошовими коштами не передала, а заволоділа сплаченими ОСОБА_11 грошовими коштами на загальну суму 955 грн 11 коп., якими надалі розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила майнової шкоди АТ «Укрпошта» на вказану суму.

У подальшому, продовжуючи вчиняти охоплені єдиним умислом протиправні дії, 11 лютого 2020 року близько 12 години начальник ВПЗ Озерна 1 ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні відділення поштового зв`язку № 1 с. Озерна Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», що по вул. Липки, 18 в с. Озерна Білоцерківського району Київської області здійснила прийом платежу за спожитий природний газ в ТОВ «Київоблгаззбут» Білоцерківське ВР від мешканця с. Озерна ОСОБА_11 , а саме: 11 лютого 2020 року оплата за розподіл (доставку) природного газу на суму 290,14 грн і плата за послуги 7,00 грн.

При цьому, ОСОБА_9 на квитанції, що надається для оплати комунальних платежів, проставила календарний штемпель та споживачу послуг ОСОБА_11 видала квитанцію із розрахункової книжки ф.47.

Однак, в подальшому цього ж дня близько 13 години ОСОБА_9 , знаходячись на своєму робочому місці у відділені пошти, що розташованому по вул. Липки, 18 в с. Озерна Білоцерківського району Київської області, будучи матеріально-відповідальною особою відповідно до договору про матеріальну відповідальність, маючи доступ до грошових коштів, отриманих від сплати ОСОБА_11 комунальних послуг, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, повідомлення-рахунки до дільниці обробки первинної документації, яка знаходилась в м. Біла Церква, разом із прийнятими грошовими коштами не передала, а заволоділа сплаченими ОСОБА_11 грошовими коштами на загальну суму 297 грн 14 коп., якими надалі розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила майнової шкоди АТ «Укрпошта» на вищевказану суму.

У подальшому, продовжуючи вчиняти охоплені єдиним умислом протиправні дії, 18 лютого 2020 року близько 12 години начальник ВПЗ Озерна 1 ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні відділення поштового зв`язку № 1 с. Озерна Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», що по вул. Липки, 18 в с. Озерна Білоцерківського району Київської області здійснила прийом платежів за електроенергію в ТОВ «Київська обласна ЕК» Білоцерківське ВОК та за спожитий природний газ в ТОВ «Київоблгаззбут» Білоцерківське ВР від мешканця с. Озерна ОСОБА_11 , а саме: 18 лютого 2020 року оплата за використану електроенергію на суму 183,60 грн і плата за послуги 7,00 грн; 18 лютого 2020 року оплата за використану електроенергію на суму 25,42 грн і плата за послуги 7,00 грн.

При цьому, ОСОБА_9 на квитанціях, що надаються для оплати комунальних платежів, проставила календарний штемпель та споживачу послуг ОСОБА_11 видала квитанції із розрахункової книжки ф.47.

Однак, в подальшому цього ж дня близько 13 години ОСОБА_9 , знаходячись на своєму робочому місці у відділені пошти, що розташованому по вул. Липки, 18 в с. Озерна Білоцерківського району Київської області, будучи матеріально-відповідальною особою відповідно до договору про матеріальну відповідальність, маючи доступ до грошових коштів, отриманих від сплати ОСОБА_11 комунальних послуг, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, повідомлення-рахунки до дільниці обробки первинної документації, яка знаходилась в м. Біла Церква, разом із прийнятими грошовими коштами не передала, а заволоділа сплаченими ОСОБА_11 грошовими коштами на загальну суму 223 грн 02 коп., якими надалі розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила майнової шкоди АТ «Укрпошта» на вищевказану суму.

У подальшому, продовжуючи вчиняти охоплені єдиним умислом протиправні дії, 19 лютого 2020 року близько 12 години начальник ВПЗ Озерна 1 ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні відділення поштового зв`язку № 1 с. Озерна Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», що по вул. Липки, 18 в с. Озерна Білоцерківського району Київської області здійснила прийом платежу за спожитий природний газ в ТОВ «Київоблгаззбут» Білоцерківське ВР від мешканця с. Озерна ОСОБА_11 , а саме: 19 лютого 2020 року оплата за використаний природний газ на суму 879,00 грн і плата за послуги 7,00 грн.

При цьому, ОСОБА_9 на квитанції, що надається для оплати комунальних платежів, проставила календарний штемпель та споживачу послуг ОСОБА_11 видала квитанцію із розрахункової книжки ф.47.

Однак, в подальшому цього ж дня близько 13 години ОСОБА_9 , знаходячись на своєму робочому місці у відділені пошти, що розташоване по вул. Липки, 18 в с. Озерна Білоцерківського району Київської області, будучи матеріально-відповідальною особою відповідно до договору про матеріальну відповідальність, маючи доступ до грошових коштів, отриманих від сплати ОСОБА_11 комунальних послуг, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, повідомлення-рахунки до дільниці обробки первинної документації, яка знаходилась в м. Біла Церква, разом із прийнятими грошовими коштами не передала, а заволоділа сплаченими ОСОБА_11 грошовими коштами на загальну суму 886 грн 00 коп., якими надалі розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила майнової шкоди АТ «Укрпошта» на вищевказану суму.

Своїми злочинними діями ОСОБА_9 завдала потерпілому АТ «Укрпошта» майнової шкоди на загальну суму 2 361 грн 27 коп.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 просить скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2022 року в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 191 КК України покарання у виді одного року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з прийомом, збереженням та розпорядженням грошових коштів, поштових відправлень та інших цінностей строком на два роки.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

За доводами апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченої та доведеності її вини, вважає вирок суду першої інстанції незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Апелянт звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, відповідно до ст. 45 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням.

В той же час положення ст. 75 КК України не можуть бути застосовані до особи, засудженої за корупційне кримінальне правопорушення чи кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Прокурор вважає, що не призначивши обвинуваченій покарання, яке вона повинна відбувати реально, суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачена ОСОБА_9 щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_9 та правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченої прокурором не оскаржуються, тому законність і обґрунтованість вироку суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченій покарання.

За приписами ст. 370 КПК України закон вимагає від суду ухвалення рішення, яке повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначивши ОСОБА_9 покарання, не в повній мірі дотримався наведених вимог закону.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинилакримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Судом визнано обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі цього суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 191 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з прийомом, збереженням та розпорядженням грошових коштів, поштових відправлень та інших цінностей строком на два роки.

Одночасно судом прийнято рішення про звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

В той же час, відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_9 вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України шляхом зловживання службовим становищем, яке відповідно до примітки ст. 45 КК України є корупційним кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, закон містить пряму заборону прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі засудження за корупційне кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, доводи прокурора про неправильне застосування судом положень ст. 75 КК України є слушними.

Поряд з цим, в апеляційній скарзі прокурор не наводить жодного обґрунтування необхідності призначення обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 191 КК України менш суворого, ніж визначено судом першої інстанції.

Однак колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання, яке необхідно відбувати реально, не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої за своєю суворістю.

Допущені судом помилки, які полягають у неправильному звільненні обвинуваченої від відбування покарання, а також у невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої можуть бути виправлені шляхом скасування в цій частині вироку суду першої інстанції та ухвалення вироку апеляційним судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена як під час досудового розслідування так і під час судового провадження у суді першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала в повному обсязі, що свідчить про щире каяття ОСОБА_9 , а тому колегія суддів визнає це обставиною, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжує покарання судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до даних про особу обвинуваченої, ОСОБА_9 раніше не судима, на облікуу лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має низку захворювань.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку обвинуваченій ОСОБА_9 необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 191 КК України у виді одного року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з прийомом, збереженням та розпорядженням грошових коштів, поштових відправлень та інших цінностей строком на два роки.

Колегія суддів вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, справедливим та сприятиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 420, 615 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2022 року, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, скасувати частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 191 КК України у виді одного року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з прийомом, збереженням та розпорядженням грошових коштів, поштових відправлень та інших цінностей строком на два роки.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається засудженому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4