Справа № 383/1022/22
Номер провадження 1-і/383/2/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання начальника Cнігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000187 від 01 липня 2021 року за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Херсон, Херсонської області, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Снігурівського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000187 від 01 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 16.03.2022 року №10/0/9-22 «Про скасування розпорядження від 16 березня 2022 року №9/0/9-22, зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Миколаївської та Харківської областей), відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Снігурівського районного суду Миколаївської області - Бобринецькому районному суду Кіровоградської області.

04 листопада 2022 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання начальника Cнігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що ризики, які були підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні; знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на теперішній час продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, будучи працездатним, офіційно не працює, не має джерел доходів, зловживає спиртними напоями, стійких соціальних зв`язків, які були б стримуючими факторами, не має, є опікуном своєї матері ОСОБА_7 , яка є інвалідом 1 групи, але в лютому 2020 року до поліції надходила заява ОСОБА_7 про застосування насильства до неї з боку свого сина, перебуває у дружніх та родинних відносинах зі свідками, після вчинення кримінального правопорушення вжив, заходів спрямованих на укриття слідів злочину та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора та підтримав заявлені клопотання захисників про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Вказав на те, що зобов`язується не залишати визначене місце проживання.

Захисники обвинуваченого подали до суду клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого в с.Костянтинівка Вінницької області, де дядько обвинуваченого надав можливість йому проживати.

Клопотання захисників обґрунтоване тим, що кримінальне провадження відносно обвинуваченого не розглядається тривалий час у зв`язку з окупацією території, де знаходиться суд. Чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачені можливість та порядок розгляду кримінальної справи у випадку знаходження відповідних матеріалів кримінального провадження в тимчасово окупованій території. За цих обставин ОСОБА_4 знаходиться в залежності від існуючих обставин, тобто, незаконно позбавлений волі, що є неприпустимим. У зв`язку із тим, що розгляд кримінальної справи не продовжується, аргументовано вважати, що ОСОБА_4 не забезпечено повагу до людської гідності, порушено його права і свободи.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Одночасно, судом враховуються обставини при обранні запобіжного заходу. У зв`язку із неможливістю продовжити розгляд кримінальної справи, недоцільно та безпідставно вважати обґрунтованими у вказаній кримінальній справі: 1) мету запобіжного заходу; 2) підстави для подальшого тримання особи під вартою; 3) ризики; 4) обставини, які були враховані при продовженні строк тримання під варто.

Вказано про те, що зміну запобіжного заходу необхідно розглядати через призму неможливості розгляду кримінальної справи.

При розгляді клопотання обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, враховуючи тривалість знаходження обвинуваченого під вартою тривалий час без фактичного розгляду справи, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважають, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисниками зазначено, що ОСОБА_8 є рідним дядьком обвинуваченого та надає йому житло та дозвіл на проживання на підконтрольній території України у належному йому будинку у Вінницькій області. Перебування під домашнім арештом повністю забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Заслухавши пояснення учасників провадження та дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 обвинувачується за ст.115 ч.1 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі.

Затриманий ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину 01.07.2021 року та з указаного часу перебуває під вартою на підставі ухвал слідчого судді та суду про обрання та продовження запобіжного заходу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, відповідно до ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.09.2022 року було встановлено, що ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03.07.2021 року, залишеної без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09.07.2021 року, застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.08.2021 року. Ухвалами слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26.08.2021 року та Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21.01.2022 року строк тримання під вартою продовжено до 02.10.2021 року включно, без визначення розміру застави та до 21.03.2022 року включно. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року залишено без змін ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 11.09.2022 року. Вказаною ухвалою строк тримання під вартою продовжено до 07.11.2022 року.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із заподіянням смерті потерпілому, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Також суд врахував дані, що характеризують особу обвинуваченого, який хоча раніше не судимий, однак офіційно не працевлаштований, тобто суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується негативно як такий, що зловживає спиртними напоями.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та намагання обвинуваченого приховати сліди кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, були наявні підстави вважати існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Після спливу визначеного судом продовженого строку тримання під вартою прокурор наголошує на продовженні існування вказаних ризиків.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 перебуває у провадженні Снігурівського районного суду Миколаївської області.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 16.03.2022 року №10/0/9-22 «Про скасування розпорядження від 16 березня 2022 року №9/0/9-22, зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Миколаївської та Харківської областей), відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Снігурівського районного суду Миколаївської області - Бобринецькому районному суду Кіровоградської області.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження для розгляду по суті до Бобринецького районного суду не передані, що унеможливлює суд об`єктивно встановити та перевірити викладені прокурором у клопотанні продовження існування ризиків, визначених як підстави застосування та продовження запобіжного заходу - тримання під вартою.

Станом на час розгляду клопотання територія Снігурівського району Миколаївської області віднесена до переліку громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Питання про відновлення втраченого кримінального провадження та продовження його розгляду не вирішується, що дає підстави вирішення питання доцільності застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

За ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися обвинувачений, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти вартою (справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

Судовий розгляд даного кримінального провадження триває з 2021 року, проте, зважаючи на активні бойові дії на території Миколаївської області у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, судовий розгляд на даний час не закінчено, водночас відносно обвинуваченого з липня 2021 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалась.

Таке тривале перебування під вартою на думку суду, значно зменшує ризик переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з включенням строку запобіжного ув`язнення до строку покарання.

Вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд приходить до висновку, що на даний зменшення чи відсутності інших, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не встановлено.

Між тим, за приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Прокурором у судовому засіданні не доведено неможливості запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам, шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією обвинуваченого від суспільства в умовах тримання під вартою.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений у даному кримінальному провадженні перебуває під вартою більш ніж 15 місяців.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що право обвинуваченого на справедливий відкритий розгляд впродовж розумного строку, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з об`єктивних причин істотно обмежено.

Стороною обвинувачення не надано доказів вжиття заходів, направлених на забезпечення розумних строків у даному кримінальному провадженні, зокрема і протягом останніх двох місяців тримання обвинуваченого під вартою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Нечипорук та Йонкало проти України" зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі".

У справі Харченко проти України ЄСПЛ нагадав, що навіть коли йдеться про тривалі строки тримання під вартою, національні суди часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, тоді як подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи, а суди зобов`язані обґрунтовувати рішення про продовження тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані.

Інших підстав, крім тих, що вже були враховані судом при обранні та неодноразовому продовженні тримання під вартою, не з`явилось, доказів їх існування стороною обвинувачення суду не надано.

Як встановлено у ч.4,5 ст.28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

За таких обставин, суд вважає, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , кримінальне провадження стосовно якого з об`єктивних причин не розглядається упродовж розумного строку, є не виправданим та таким, що порушує ст.5 та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведені обставини та норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам можливо шляхом обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з місцем проживання обвинуваченого за місцем проживання його дядька ОСОБА_8 в с. Костянтиніка Липовецького району Вінницької області та надано відповідну заяву ОСОБА_8 про те, що він надає житло ОСОБА_4 та надано документи, що підтверджують належність житла заявнику.

Вказане місце проживання обумовлене тим, що територія, де зареєстрований та проживав обвинувачений до затримання на даний час є тимчасово окупованою.

Зважаючи на встановлені обставини, суд переконаний у тому, що підстави для продовження тримання під вартою обвинуваченого відсутні, натомість є доцільним обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язку утриматися від спілкування з свідками та потерпілим може в повній мірі забезпечити та гарантувати дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків, в тому числі впливу на потерпілого та свідків.

З метою ефективного контролю за поведінкою підозрюваного доцільним є застосування відповідно до ст. 195 КПК України електронних засобів контролю.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 197, 199, 331, 350 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника Cнігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - відмовити.
Клопотання захисників обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з під варти з місця ув`язнення, в якому він перебуває.

Зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатись із місця постійного проживання без дозволу суду;
- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
- цілодобово носити електронний засіб контролю.
Початок дії цієї ухвали обчислювати з моменту її проголошення.
Строк дії даної ухвали визначити до 07 січня 2023 року.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Органу Національної поліції поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення, особою, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1