Справа № 541/3185/22
Провадження № 1-кс/541/998/2022
У Х В А Л А

19 грудня 2022 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному 17.12.2022 року до ЄРДР за № 0001047за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

встановив:

Прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна (речей), а саме: кобуру пістолетну кольору олива власником якої є ОСОБА_4 ; магазин із номером НОМЕР_1 , набої в кількості 4 штук, гільзу позначенням 38/88, фрагмент металу жовтого кольору, пістолет ПМ з позначенням НОМЕР_2 , 1989 та фрагмент металу схожий на кулю, фрагмент металу жовтого кольору (куля), набій 9 мм з позначенням 38/88 та гільзу позначенням 38/88, флісову кофту кольору олива власником яких є ОСОБА_4 та змиви із правої та лівої долонею ОСОБА_4 та контролі до них.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 17.12.2022 до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 17 грудня 2022 року, близько 20 год. військовослужбовець ОСОБА_4 в приміщенні житлового корпусу Медичного реабілітаційного центру МВС України «Миргород», що за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Українська, 60, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив громадський порядок, застосовуючи вогнепальну зброю.

17.12.2022 слідчим слідчого відділення Миргородського РВП ГУНП в Полтавській обл. за адресою: Полтавська обл. м. Миргород, вул.Українська, 60, а саме в приміщенні медичного реабілітаційного центру МВС України «Миргород» (санаторій «МВС») проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено: з кімнати №510 - кобуру пістолетну кольору олива; з холу 5-го поверху даного санаторію - магазин із номером НОМЕР_1 , набої в кількості 4 штук, гільзу позначенням 38/88, фрагмент металу жовтого кольору, пістолет ПМ з позначенням НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та фрагмент металу схожий на кулю; з коридору санаторію 4-го поверху фрагмент металу жовтого кольору (куля), набій 9 мм з позначенням 38/88 та гільзу з позначенням 38/88, власником яких є ОСОБА_4 .

Крім того, 17 грудня 2022 проведено особистий обшук затриманої особи ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено: флісову кофту кольору олива, яка належить ОСОБА_4 , змиви із правої та лівої долонею ОСОБА_4 та контролі до них.

17.12.2022 вищевказані предмети визнано речовими доказами та поміщено до камери зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській область, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Я. Усика, 34.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені в ході огляду та затримання особи майно, оскільки вони є предметами скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, і є необхідність проведення слідчих дій та судових експертиз, направлених на встановлення об`єктивних даних для повного і неупередженого розслідування кримінального провадження і в подальшому можуть бути використані як доказ.

Оскільки вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, арешт вказаного майна забезпечить їх збереження.

В судове засідання прокурор не з`явився, до суду подав заяву в якій своє клопотання підтримав, просив розглянути у його відсутність.

ОСОБА_4 надав суду заяву в якій просив повернути його особисті речі, клопотання просив розглянути у його відсутність.

Вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0001047 від 17.12.2022 року за ч. 4 ст. 296 КК України.

17.12.2022 слідчим слідчого відділення Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 було проведено огляд в м.Миргород по вул.Українська,60 на п`ятому поверсі санаторію МВС, в ході, якого вилучено: кобуру пістолетну кольору олива, фрагмент металу жовтого кольору, фрагмент металу (куля), гільза з позначенням 3888; пістолет УЕ 2455, 1989 року; магазин НОМЕР_1 , набої 4 штуки; набій 1 штука з позначенням 38/88, гільза 1 шт. з поз. 38/88, фрагмент металу (куля).

Постановою слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області дані речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженню №0001047 від 17.12.2022 року та визначено їх місце зберігання камеру схову Миргородського РВП за адресою м.Миргород, вул. Я.Усика, 34.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно (речі) з тих підстав, що вони є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що вказане вище майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин, їх арешт забезпечить їх зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, судових експертиз. Таким чином, арешт на це майно з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна і не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження майном, з метою запобігання знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси переважають принцип мирного володіння майном.

Вказаний слідчим захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співмірним з тими обмеженнями, які існують під час згаданого досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту згаданих речей може призвести до їх знищення або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, оскільки відносно даних речей є необхідність у проведенні слідчих дій та експертних досліджень.

Одночасно , у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на флісову кофту кольору олива, яка належить ОСОБА_4 , слід відмовити, оскільки не доведено, що вона є речовим доказам та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, незважаючи на прийняття слідчим постанови від 17.12.2022 р. про визнання її речовим доказом.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 98, 170, 171-173 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно (речі) задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування користувачами наступним майном (речами): кобуру пістолетну кольору олива власником якої є ОСОБА_4 ; магазин із номером НОМЕР_1 , набої в кількості 4 штук, гільзу позначенням 38/88, фрагмент металу жовтого кольору, пістолет ПМ з позначенням НОМЕР_2 , 1989 та фрагмент металу схожий на кулю, фрагмент металу жовтого кольору (куля), набій 9 мм з позначенням 38/88 та гільзу позначенням 38/88, змиви із правої та лівої долоней ОСОБА_4 та контролі до них.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію цієї ухвали для виконання направити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_6 ОСОБА_7