Провадження №1-кп/523/473/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю законного представника служби у справах дітей ОСОБА_5

у присутності обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000180 від 13.02.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працевлаштованого, раніше судимого:

- 12.12.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.186 ч.1 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень;

- 9.06.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до 3 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року, яке виконується самостійно.

За змістом обвинувального акту зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

Встановив:

12.02.2020 року приблизно о 11:20 годині, ОСОБА_6 , знаходячись навпроти провулку 2-й Західний у м. Одеса, діючи повторно навмисно з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, підійшовши до раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , шляхом ривку відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J3 2016 Gold» в корпусі золотистого кольору імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 вартістю 2500 гривень, який знаходився в руках потерпілого, після чого залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні у присутності захисника та представника служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі м. Одеси в якості законного представника неповнолітнього обвинуваченого, ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та пояснив, що у лютому 2020 року біля провулку Західний у м. Одесі побачив хлопця, який тримав в руках мобільний телефон, у нього виник намір на заволодіння чужим майном, він підбіг до потерпілого та вирвав з його рук мобільний телефон, після чого втік з місця скоєння злочину разом з викраденим майном. В подальшому мобільний телефон був повернутий потерпілому, завданий збиток відшкодований повністю, претензій до нього не має.

Причину свого вчинку пояснив тяжким матеріальним становищем його родини, що не було грошей для існування, вину визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, не оспорюючи кваліфікацію дій, висловлюючи щире каяття та запевняючи, що на теперішній час зробив висновки.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідка, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, надані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_6 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчиненому повторно та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, а також мотивацію вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого в якості характеризуючих даних, те, що він є судимою особою за вироком Малиновського районного суд м. Одеси від 9.06.2022 року за скоєння кримінального правопорушення майнової спрямованості та відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, вчинив інкримінований злочин будучи у неповнолітньому віці, перебував у розшуку, не працевлаштований, не навчається, не має постійного місця мешкання; як вбачається, неповнолітній виховувався в родині без участі батька, має не стабільні відносини матір`ю, з поведінки якої напрошується висновок, що вона не займалася належним вихованням сина, не цікавилася його життям, будучи визнаною законним представником у судові засідання не з`являлася, у зв`язку з чим суд був вимушений здійснити заміну законного представника в особі служби у справах дітей, також суд враховує відсутність тяжких наслідків, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, ту обставину, що до вчинення протиправних дій ОСОБА_6 підштовхнула складна сімейна ситуація.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 ч.1 п.п.1,3 КК України суд відносить щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак долучалися речові докази, а саме мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3 2016 Gold» в корпусі золотистого кольору імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , який переданий потерпілому ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0000180 від 13.02.2020 року до обвинувального акту не долучались, судом лише були отримані документи щодо речових доказів та характеризуючи дані щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , з урахуванням санкції ч.2 ст.186 КК України, оцінюючи обставини, характер, ступінь тяжкості, спосіб та мотив вчиненого злочину, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та мали місце у 2020 році, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, спосіб його життя та умови виховання, те, що він не має постійного заробітку, вчинив злочин будучи неповнолітнім, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, відсутність тяжких наслідків, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 9.06.2022р. за умисний злочин майнової спрямованості, враховуючи думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі з урахуванням вимог ст.70 ч.4 КК України, відповідно яких призначається покарання за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 9.06.2022р., який набрав чинності 14.12.2022р., що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину із застосуванням правил складення покарань передбачених ст.72 КК України, яке діє на час ухвалення вироку, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Також суд враховує ту обставину, що покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року та врахованого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 9.06.2022р., сплачений, що знайшло своє відображення в ухвалі Одеського апеляційного суду від 14.12.2022р.

Водночас, суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_6 утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор з 17.06.2022 року в рамках іншого кримінального провадження відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 17.06.2022р.

Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 відбуває покарання за скоєння іншого злочину, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З метою не погіршення становища обвинуваченого, суд вважає за необхідне за наслідком судового провадження зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 час його знаходження під вартою під час судового розгляду за цим кримінальним провадженням, а саме з моменту тимчасового залишення обвинуваченого в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси суду від 17.06.2022р., в тому числі зарахувати частково відбуте ним покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 9.06.2022р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.50, 65, 103 КК України, ст.ст.349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, призначивши йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.70 ч.4, 72 КК України за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 9.06.2022р., більш суворим за вказаним вироком суду, та остаточно визначити ОСОБА_6 міру покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили, залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його тимчасового утримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», тобто з 17.06.2022 року (відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси суду від 17.06.2022р.).

Разом з цим, відповідно до ст.70 ч.4 КК України зарахувати в строк відбування призначеного остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 9.06.2022р., а саме час його перебування під вартою у період часу з 14.04.2022р. (виходячи зі змісту вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 9.06.2022р.) по 17.06.2022р.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3 2016 Gold», який переданий потерпілому ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутими за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1