Справа № 202/1178/22
Провадження № 1-кп/202/229/2022
УХВАЛА

Іменем України

27 грудня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000841 від 02.12.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянин України, офіційно працевлаштований водієм у ТОВ «АТП 11227», маючий на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 01.02.2012 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська з ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна. Звільнений 16.06.2014 року згідно ст. 2 ЗУ «Про амністію»,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що обвинувачений під час досудового розслідування переховувався, внаслідок чого перебував у розшуку та під час судового розгляду тривалий час ухилявся від явки до суду та в подальшому може переховуватись від суду, у такий спосіб перешкоджатиме розгляду кримінального провадження. Застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник та обвинувачений заперечували щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на поважність причин неявки до суду, відсутність ризиків, передбачених законодавством, а також той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 самостійно з`явився до суду, як тільки дізнався про дату та час слухання справи, а тому в подальшому буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 330 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченому.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, наголошує на тому, що під час розгляду клопотання та прийняття рішення, суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Суд зауважує, що тяжкість висунутих обвинувачень, ризик ухилення від слідства та суду, незаконний вплив на свідків були підставами для винесення ухвали про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу Проте згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і суд зобов`язаний навести інші підстави для подальшого тримання під вартою.

При розгляді цього клопотання суд, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, розуміє, що питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати «in abstracto». Це питання має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими суд мотивує своє рішення, та належно задокументованих фактів. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагають істинні потреби публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують вимогу поваги до особистої свободи (рішення в справі «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Суд, із врахуванням особи обвинуваченого, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , 2008 р/н, офіційно працевлаштований, зважаючи на обставини воєнного стану, що унеможливлює розгляд кримінального провадження у розумні строки, оскільки доставка осіб, які тримаються під вартою, здійснюється виключно для продовження строків тримання під вартою, вважає доречним застосувати біль м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: у вигляді нічного домашнього арешту.

Вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає застосуванню щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, суд вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки з`являтися за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися із постійного місця мешкання без дозволу суду.

Строк, на який покладено вищевказані обов`язки - два місяці.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України залишити без задоволення.

ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 24.02.2023 року, включно.

Заборонити йому з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 ,

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) з`являтися за викликом до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не відлучатися із постійного місця мешкання без дозволу суду.

Строк, на який покладено вищевказані обов`язки, визначити до 24.02.2023 року.

Обвинуваченому письмово (під розпис) повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_7