Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

22 листопада 2022 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000426 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль, Рівненської області, де проживає по АДРЕСА_1 громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 10.03.2017 Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 121 КК України на шість років позбавлення волі, який вироком Апеляційного суду Рівненської області від 20 червня 2017 року скасовано та призначено за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу три роки позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и л а :

11 липня 2020 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу собору Святого Петра і Павла, що на АДРЕСА_2 , під час суперечки, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинити тілесні ушкодження іншій людині, завдав один удар кухонним ножем в спину Яворські Кароль-Міхал, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки справа, з пошкодженням верхньої долі правої легені та міжреберної артерії, що в клінічному перебігу супроводжувалося правобічним гемотораксом, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя у момент заподіяння.

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України на три роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня його затримання 11 липня 2020 року.

Судом вирішено питання стосовно процесуальних витрат, речових доказів а також скасовано арешт, накладений на майно у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказаний вирок в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк п?ять років.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що місцевий суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, покликався на визнання вини обвинуваченим, його особисте ставлення до скоєного, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, однак не мотивував як ці обставини істотно знижують тяжкість вчиненого. Також місцевим судом не було враховано обтяжуючу обставину рецидив злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення про можливість призначення ОСОБА_5 покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої ч.1 ст.121 КК України, не дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, суд належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких умисних кримінальних правопорушень та дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисних злочинів проти життя і здоров`я особи.

Водночас місцевий суд, врахувавши наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, залишив поза увагою наявність ще однієї встановленої під час досудового розслідування обтяжуючої обставини рецидиву злочинів.

При цьому, мотивуючи можливість призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, суд лише формально покликався на встановлені обставини, а саме пом`якшуючі покарання обставини та особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, не вказавши, як ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Колегія суддів зауважує, що обставини кримінального провадження, встановлені місцевим судом, є підставами для призначення ОСОБА_5 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.121 КК України, однак їх не можна визнати достатніми підставами для застосування положень ст.69 цьго Кодексу при такому призначенні.

За таких обставин застосування судом щодо ОСОБА_5 ст.69 КК України колегія суддів не може визнати обґрунтованою, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК, вирок суду першої інстанції в частині неправильного призначення міри покарання необхідно скасувати з ухваленням у цій частині нового вироку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких та особу винного, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину і його молодий вік, а також. обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину та обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння і рецидив злочинів.

Тому, з огляду на встановлені обставини справи та дані про особу винного, колегія суддів вважає за необхідне і достатнє призначити ОСОБА_5 за вчинений ним злочин мінімальне покарання, передбачене ч.1 ст.121 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

В решті вирок - залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 у той самий строк з дня вручення йому копії вказаного вироку.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3