Справа № 574/849/22
Провадження 1-кп/574/65/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2022 року за №0000074, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28, ч.6 ст. 111-1 КК України, та ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28, ч.6 ст. 111-1, ч.1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

До Буринського районного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28, ч.6 ст. 111-1 КК України, та ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28, ч.6 ст. 111-1, ч.1 ст. 263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, посилаючись на його невідповідність вимогам ст.291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення, що пред`явлене його підзахисному, є неконкретним, так як не містить даних щодо часу, місця скоєння злочину, а також способу його вчинення. Так, щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст.111-1 КК України, стороною обвинувачення не зазначено, в який саме час, або навіть орієнтовний час, 16 березня 2022 року та 23 березня 2022 року та де саме у місті Буринь, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 здійснювали інформаційну діяльність, шляхом проведення бесід з мешканцями Буринської територіальної громади, в яких вказували на необхідність підтримки держави-агресора та її збройних формувань.

Щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України, стороною обвинувачення не зазначено в який саме час, або навіть орієнтовний час, 20 березня 2022 року та 21 березня 2022 року, а також де саме у місті Буринь ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передавали невстановленим представникам збройних формувань держави-агресора військовослужбовцям Збройних сил Російської Федерації матеріальні ресурси паливно-мастильні матеріали для заправки техніки, забезпечуючи їх продуктами харчування та іншими засобами для задоволення побутових потреб. Аналогічно, стороною обвинувачення не зазначено в який саме час обвинувачені надавали для розміщення особового складу військовослужбовців Збройних сил Російської Федерації приміщення ФГ «ЕДЕЛЬВЕЙС-2007», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та СФГ « ОСОБА_4 », розташовані за адресою: с.Слобода, вул. Незалежності, 10. Також, стороною обвинувачення не зазначено які саме дії вчиняли кожен із обвинувачених.

Крім того, захисник ОСОБА_7 звертав увагу на те, що стороною обвинувачення не вказано на жодні обставини з посиланням на докази щодо наявності розробленого та схваленого учасниками групи плану злочинної діяльності, чіткого розподілу ролей, загальних правил поведінки, її стійкості, та не зазначено, коли саме і протягом якого часу було утворено організовану групу, як довго вона функціонувала, характер стосунків, які сталися між її членами.

В обвинувальному акті в порушення вимог п.6 ч.2 ст. 291 КПК України не зазначені обставини, які, відповідно до п.9 ч.1 ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема його участь у виконанні спеціального завдання в інтересах координаційного центру при Головному управління розвідки Міністерства оборони України на території міста Буринь та інших населених пунктів Конотопського району Сумської області у період з 22.03.2022 по 01.04.2022, під час дії правового режиму воєнного стану на окупованій території.

Обвинувачений ОСОБА_4 та інший його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вказане клопотання та просилили його задовольнити.

Решта обвинувачених та їх захисники також підтримали клопотання та просили повернути обвинувальний акт прокурору. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 додатково вказував на те, що під час досудового розслідування не було допитано усіх свідків з числа військовослужбовців, яких він просив допитати, а захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат - ОСОБА_9 звертав увагу на те, що обвинувальний акт повністю дублює повідомлення про підозру.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти повернення обвинувального акта прокурору, оскільки на її думку він повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі й об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Вищенаведене свідчить про те, що обвинувальний акт повинен містити як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Розмежування понять "виклад фактичних обставин кримінального правопорушення" та "формулювання обвинувачення" та їх визначення (хоча б умовне) чинний КПК України не містить. За відсутності відповідних нормативних критеріїв ускладнюється визначення відповідності чи невідповідності обвинувального акта вимогам закону в цій частині. Зазначене призводить до змішування понять "виклад фактичних обставин кримінального правопорушення" та "формулювання обвинувачення", що має наслідком викладення ідентичного викладу різних частин обвинувального акта, як в поданому до суду обвинувальному акті.

Так, в обвинувальному акті в частині обвинувачення за ч.3 ст.28 ч.6 ст.111-1 КК України, зазначено, що "…На виконання цього злочинного плану ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , задля збереження прихильності представників збройних формувань держави-агресора військовослужбовців Збройних сил Російської Федерації упродовж окупації з 24.02.2022р. по 03.04.2022р., зокрема: 16.03.2022, 23.03.2022, перебуваючи у м. Буринь, здійснювали інформаційну діяльність, шляхом проведення бесід з мешканцями Буринської територіальної громади, в яких вказували на необхідність підтримки держави агресора та її збройних формувань, які в цей час проводили наступальні дії в сторону м. Києва та за їх словами повинні захопити столицю нашої держави, надання військовослужбовцям Збройних сил Російської Федерації безперешкодного, першочергового доступу до лікувальних закладів м. Буринь - КНП "Буринська лікарня ім. проф. Н.П. Новаченкова", лікарських засобів; забезпечення продуктами харчування та іншими засобами для задоволення побутових потреб; засобів та зазначення місць для облаштування ворожих бойових позицій на території територіальної громади; орієнтування збройних формувань на місцевості, повідомлення найшвидших шляхів для просування ворожих військ у напрямку Києва; місць розташування підрозділів Збройних сил України."

Після цього в розділі "Формулювання обвинувачення" обвинувального акту стороною обвинувачення знову наведений повністю аналогічний вищевикладеному переліку дій обвинувачених.

Таким же чином викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ч.3 ст.28 ч.4 ст.111-1 КК України, зокрема зазначено, що: "На виконання цього злочинного плану ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , задля збереження прихильності представників збройних формувань держави-агресора - військовослужбовців Збройних сил Російської Федерації упродовж окупації з 24.02.2022р. по 03.04.2022р., зокрема: 20.03.2022, 21.03.2022, перебуваючи у м. Буринь, неодноразово передавали невстановленим представникам збройних формувань держави-агресора військовослужбовцями Збройних сил Російської Федерації матеріальні ресурси паливно-мастильні матеріали для заправки техніки, надавали для розміщення особового складу військовослужбовців Збройних сил Російської Федерації приміщення ФГ "ЕДЕЛЬВЕЙС-2007", розташовані за адресою м. Буринь, вул. Лікарняна, 3 та СФГ " ОСОБА_4 ", розташовані за адресою с. Слобода, вул. Незалежності, 10, забезпечуючи їх продуктами харчування та іншими засобами для задоволення побутових потреб." Після цього в обвинувальному акті викладено формулювання обвинувачення, яке повністю дублює вище вказану частину фактичних обставин кримінального правопорушення, наведених в обвинувальному акті.

Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 практично не містить фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28, ч.6 ст. 111-1 КК України, оскільки в ньому лише загальними фразами наведено перелік дій обвинувачених протягом певного періоду, які на думку сторони обвинувачення становлять об`єктивну сторону складу вказаних злочинів, без зазначення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та будь-якого розмежування участі кожного обвинуваченого під час вчинення таких дій.

Крім того, поданий до суду обвинувальний акт містить розбіжності та суперечності у формулюванні обвинувачення у різних його частинах.

Так, на початку викладу обвинувачення по кожному з обвинувачених в обвинувальному акті зазначається, що останні обвинувачуються, зокрема, у колабораційній діяльності, а саме у передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним формуванням держави-агресора, вчиненому організованою групою.

Однак, в розділі "Правова кваліфікація" по кожному з обвинувачених вказано, що вони обвинувачуються у передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, без зазначення, що такі збройні формування є незаконними.

При цьому ч.4 ст. 111-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора.

Таким чином, з обвинувального акта не зрозуміло у передачі матеріальних ресурсів, яким саме збройним формуванням, обвинувачуються ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в розділі "Правова кваліфікація" в частині обвинувального акта відносно ОСОБА_6 стороною обвинувачення вказано, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні без передбаченого законом дозволу наступальної осколкової ручної гранати РГД останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Проте, відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Отже, обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_6 фактично не пред`явлено.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваний/обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Про обізнаність обвинуваченого із суттю обвинувачення повинні свідчити не лише наявність у тексті обвинувального акта правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а й фактичні обставини вчинення злочину та інші обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказане є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії", п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії" п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії" п. 34).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України).

Таким чином, відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно порушує право особи на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, може бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, на переконання суду обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що позбавляє суд можливості призначення судового розгляду кримінального провадження на підставі цього обвинувального акта та є підставою для його повернення прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 291, п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2022 року за №0000074, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28, ч.6 ст. 111-1 КК України, та ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28, ч.6 ст. 111-1, ч.1 ст. 263 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено о 8-й годині 30 хвилин 06.03.2023 року в приміщенні Буринського районного суду Сумської області.

Суддя ОСОБА_1