1-кп/465/803/23
Вирок

Іменем України

27.03.2023 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- Залізничним районним судом м.Львова від 11.05.2016 року за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи судимим вироком Залізничного районного суду м.Львова від 11.05.2016 року за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, після чого такому роз`яснено його обов`язки, передбачені ст.37 КВК України, будучи повідомленим під розписку з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та будучи попередженим, що у разі ухилення від відбування покарання, на підставі ч.2 ст.389 КК України може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, умисно, без наявності поважних причин, отримавши направлення для відбування покарання, ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, а саме не з`являвся в ЛКП "Сонячне", що за адресою: м.Львів, вул.Айвазовського, буд.10, для виконання вказаного покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України визнав повністю. Суду пояснив, що покарання, призначене йому вироком Залізничного районного суду м.Львова від 11.05.2016 року покарання у вигляді громадських робіт не виконав.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість стверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування.

Фактичні обставини справи підтверджуються цими доказами та не оспорюються в судовому засідання ні обвинуваченим, ні іншими учасниками процесу. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумніву в добровільності їх позицій, роз`яснивши, що вони в такому випадку позбавляються права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув справу за правилами передбаченими цими нормами.

Так, дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи чи навчання, не має офіційного джерела доходу, на обілку у лікаря-психіатра відповідно до довідки №894д від 24.03.2017 року не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога відповідно до довідки №982 від 23.03.2017 року не перебуває, за місцем проживання відповідно до характеристики ЛКП "Сонячне" скарг не поступало; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкритті злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно зст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді арешту, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 11.05.2016 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Відтак, 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, невідбутих ОСОБА_4 , відповідають 10 (десяти) дням арешту.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_4 остаточного покарання у виді арешту із врахуванням вимог статтей 71, 72 КК України.

Таке покарання відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення експертиз відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349,368-371,373,374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 11.05.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 10 (десять) днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2017 року - виконувати самостійно.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Франківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1