Справа № 711/1009/23
Номер провадження 1-кп/711/289/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000471 від 14.02.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , судимого:

1)вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2005 за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2002 в порядку виконання за двома вироками в силу ст. 71 КК України приєднане не відбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 26.11.2004 та остаточно визначене покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України строком на 2 роки. 23.11.2006 перегляд вироку Солом`янського районного суду м. Києва - відмінено іспитовий строк та призначено до відбуття 4 роки позбавлення волі. 06.05.2010 перегляд вироку Солом`янського районного суду м. Києва - направлений в місця позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнений 06.05.2011 по відбуттю строку покарання;

2)вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2011 за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 3 місяці;

3)вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.10.2013 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 26.03.2016 у зв`язку з відбуттям покарання;

4)вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України до 03 місяців арешту;

5)вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.03.2017 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

6)вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.10.2017 за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 03 років 02 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.06.2020 у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 14.02.2023 близько 11 години 48 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину ТМ «Аврора» (ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА»), який розташований за адресою: м. Черкаси,вул. Небесної Сотні, 105, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, крадіжку, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, що неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час, шляхом вільного доступу із полиці магазину взяв товар, який належить ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», а саме: 7 ліхтариків світлодіод. ручн. акумулят. пласт. арт. 81832, загальною вартістю 833 грн. (без ПДВ) та 3 ліхтарики світлодіод. ручн. акумулят. метал. арт. 81854, загальною вартістю 387 грн. (без ПДВ), які сховав до пакету який мав при собі, після чого пройшов через касову зону торгівельної зали, не оплативши зазначений товар, та з викраденим майном намагався вийти з магазину, проте не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками магазину біля попередньо зачинених дверей у приміщенні вказаного магазину.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 14 лютого 2023 він перебував в магазині «Аврора», де вирішив вкрасти 10 ліхтариків. Він сховав їх у пакет, на касі не оплатив, але не зміг вийти з приміщення, був затриманий працівниками магазину. В скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не наказувати, надавши шанс на виправлення. Також просив врахувати, що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, надавав правдиві свідчення про обставини вчинення ним злочину, вибачився.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що просить провести судовий розгляд без його присутності, цивільний позов не заявляє, покарання просить призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, раніше судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків - кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 , вартості викраденого майна, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, з урахуванням щирого каяття, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 759/13520/18 від 06 серпня 2020 року, згідно якої наявність у особи непогашеної судимості відповідно до закону не є перешкодою для застосування до нього ст. 75 КК України (постанови ВС від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № 753/13972/17).

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає, враховуючи, що всю сукупність встановлених обставин судом було аргументовано наведено для призначення мінімального розміру покарання для виховання ОСОБА_4 .

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази по справі:

-оптичний носій інформації - диск DVD+R «Axent», що є додатком до протоколу огляду відеозапису від 16.02.2023, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-10 портативних світлодіодних ліхтариків, які вилучені в ході проведення огляду місця події 14.02.2023 за адресою магазин ТМ «Аврора», що по вул. Небесної Сотні, 105 в м. Черкаси та які передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 - залишити у власності ТМ «Аврора».

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1