ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2189/22 Справа № 199/9312/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, який не працює, утриманців не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що обраний його підзахисному запобіжний захід є надмірно суворим та не відповідає дійсним обставинам провадження.

Вважає, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, зазначені прокурором є абстрактними, необгрунтованими та недоведеними.

Зазначає, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в м. Дніпрі, де мешкає разом із хворою матір`ю та батьком, за яким позитивно характеризується. Також він в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Акцентує увагу на недоведеності обгрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину. Вважає, що з огляду на встановлені обставини та особу підозрюваного відсутня необхідність застосування виключного запобіжного заходу, а застосування більш м`якого запобіжного заходу забезпечить виконання покладених на нього обов`язків.

Вказує, що його підзахисний не може незаконно впливати на хід досудового слідства, оскільки факти задокументовані, а свідки допитані.

Оскаржуваною ухвалою слідчого суді задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Визначено заставу в сумі 148 860 гривень.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим. Також вказує, що є доведеними ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме, переховування від органів слідства та суду, при цьому визнано обгрунтованими і ризик вчинення іншого злочину.

Крім того зазначено, що більш м`який запобіжний захід застосувати неможливо, оскільки він нездатен забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

При цьому прийнято до уваги, що ОСОБА_8 не має офіційного місця роботи, має судимість, яку не знято та не погашено, утриманців не має, при цьому належним чином не підтверджені відомості щодо проживання підозрюваного із хворою матір`ю та перебування його у цивільному шлюбі.

Одночасно судом визначено розмір застави в сумі 148 000 гривень, який з урахуванням особи обвинуваченого та обставин кримінального правопорушення визнано достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, зважаючи на наступне.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 02.06.2022 року; протоколом протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 08.06.2022 року; протоколом перегляду відеозапису від 08.07.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.06.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.06.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29.08.2022 року; протоколом перегляду відеозапису від 29.08.2022 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_12 від 25.10.2022 року; висновком експертизи №1796/22 від 19.07.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.10.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2022 року; протоколом перегляду відеозапису від 25.10.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.10.2022 року; протоколом перегляду відеозапису від 25.10.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 25.10.2022 року; постановою про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_8 від 21.11.2022 року; постановою про зупинення досудового розслідування від 24.11.2022 року; повідомленням про підозру у вчиненні злочину від 21.11.2022 року; протоколом затримання особи на підставі ухвали слідчого суддя від 08.12.2022 року; протоколом про відновлення досудового розслідування від 08.12.2022 року.

З наведених обставин, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінальних правопорушень, які за правилами ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, серед яких злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду. Про існування та особливу вагомість цього ризику свідчить і те, що у межах даного кримінального провадження ОСОБА_8 раніше оголошувався у розшук.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було відновлено лише 08 грудня 2022 року та органу слідства необхідно провести слідчі дії за участю свідків та потерпілих, ризик незаконного впливу на останніх з боку підозрюваного також існує.

Також існує і ризик вчинення ОСОБА_8 іншого злочину з огляду на те, що останній небезпідставно підозрюється у вчиненні декількох корисливих злочинів, раніше вже притягувався до відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, останній раз вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2018 року, та на даний час щодо нього направлено до суду обвинувальні акти в інших кримінальних провадженнях, зокрема за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності наявності щодо ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів враховує, що останній, небезпідставно підозрюється у скоєнні тяжких злочинів в період воєнного стану введеного на території України, за який у разі доведення вини останнього, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Також приймаються до уваги дані про особу підозрюваного, який не працевлаштований, легального джерела доходу не має, не одружений і дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його від реалізації вищенаведених ризиків та забезпечити його належну процесуальну поведінку. Крім того, не підтверджується матеріалами справи і те, що матір з якою він проживає разом, має психічне захворювання, а те, що він проживає разом з батьками та позитивно характеризується, з урахуванням інших відомостей про особу цього підозрюваного не є достатньою підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Доводи апелянта стосовно необхідності зменшення розміру застави колегія суддів вважає безпідставними, оскільки він визначений слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення і особи обвинуваченого, у межах, передбаченого законом для випадків підозри особи у вчиненні тяжкого злочину, у розмірі, достатньому для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4