Провадження №1-кп/761/2317/2023
В И Р О К

іменем України

06 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000244 від 30 травня 2022 року, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Федоровка Казанковського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командира, 30 квітня 2022 року о 13 годині 30 хвилин самовільно залишив місце служби-пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 та до 15 червня 2022 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, відповідно до яких він визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та повністю підтвердив обставини за яких вчинив дане кримінальне правопорушення. Також зазначив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій та щиро розкаюється у вчиненому, просив суд не призначати йому суворе покарання.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення визнане судом повністю доведеним, воно ніким не оспорюється.

Таким чином судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України, одружений, має місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проходження військової служби у В/Ч НОМЕР_1 характеризується посередньо.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи вищевказані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 зокрема тієї обставини, що він проходить військову службу у В/Ч НОМЕР_1 , зважаючи на наявність у нього міцних соціальних зв`язків та місця проживання/реєстрації, на переконання суду, перевиховання і виправлення ОСОБА_3 цілком можливе без ізоляції від суспільства та його допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Таке покарання стосовно ОСОБА_3 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирати.

Даних щодо наявності речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні прокурором не надано.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності з вимогами ст. 75 КК України, від призначеного покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирати.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_1