Справа № 487/1730/23
Провадження № 1-кс/487/878/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 по кримінальному провадженні № 0000217 від 06.12.2022, року за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2023 року прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000217 від 06.12.2022, року за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовільнити.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

27.03.2023 на адресу сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області з Окружної прокуратури міста Миколаєва надійшли матеріали кримінального провадження № 0000217 від 06.12.2022, розпочатому за ознаками кримінального проступку, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України, в якому визначено підслідність за вказаним вище підрозділом поліції.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.12.2022 приблизно о 14 годині невідома особа, шляхом зловживання довіри через мережу Інтернет, під приводом продажу мобільного телефону на торгівельній платформі ОЛХ, заволоділа грошовими коштами громадянина ОСОБА_4 в сумі 800 (вісімсот) гривень. Потерпілий здійснив переказ грошових коштів на вказану вище суму на номер банківської карти, яку останньому було надано невідомою особою (продавцем), під час обговорення умов купівлі мобільного телефону, а саме № НОМЕР_1 .

В подальшому за ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області надано доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме банківську таємницю і знаходяться у володінні АТ КБ «ПриватБанк» та під час ознайомлення з якими встановлено, що банківський номер № НОМЕР_1 належить громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю м. Миколаєва, та куди (м. Миколаїв) в подальшому направлено вказане кримінальне провадження за підслідністю згідно ч. 3 ст.218 КПК України.

Під час проведення першочергових дій 27.03.2023 дізнавачем сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 було надано доручення в порядку статті 40-1 КПК України на встановлення місця знаходження громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити його явку до дізнавача, який здійснює досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

28.03.2023 отримано рапорт співробітника ВКП Миколаївського районного управління поліції про те, що ним встановлено місцезнаходження ОСОБА_5 та забезпечено його явку до сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області.

Будучи опитаним ОСОБА_5 під час досудового розслідування повідомив, що на початку грудня 2022 року він вирішив продати свій мобільний телефон марки Xiomi моделі якого не пам`ятає та з цією метою розмістив оголошення в Інтернеті на сайті OLX та вказав свій номер телефону для зв`язку НОМЕР_2

Наступного дня йому зателефонував невідомий чоловік, який виявив бажання придбати мобільний телефон та домовились, що останній скине йому предоплату, після чого ОСОБА_5 відправить покупцю мобільний телефон.

В подальшому їх спілкування відбувалось за допомогою мобільного додатку Viber за допомогою повідомлень та ним було відправлено номер банківської картки Приват банку № НОМЕР_1 на яку необхідно внести передоплату, яку вніс чоловік, який виявив бажання придбати його мобільний телефон. Після цього ОСОБА_5 видалив оголошення про продаж мобільного телефону та припинив спілкування з покупцем.

Також, в ході проведення досудового розслідування було проведено огляд предмету, а саме мобільного телефону (смартфону) марки Xiaomi Mi 9T Pro, належного та добровільно виданого громадянином ОСОБА_5 . В подальшому мобільний телефон з двома сім-картами вставлених в телефон поміщено до сейф-пакету WAR0010503.

Під час огляду предмету, відповідно до протоколу від 28.03.2023, досліджено банківський мобільний додаток «Приват24», та історію транзакцій.

Так, 05.12.2022 о 14:10 год. було здійснено переказ грошових коштів у сумі 800 (вісімсот) гривень на номер банківської карти № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_3 ) належну ОСОБА_5 (отримувач) від ОСОБА_7 (відправник) банківський рахунок НОМЕР_4 .

Також, вивчено інформацію в телефонній книзі, де виявлено абонентський номер НОМЕР_5 та вказано дату «6 декабря».

З вивченням матеріалів кримінальної справи вищевказаний мобільний номер належить потерпілому ОСОБА_4 .

28.03.2023 дізнавачем сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 винесено постанови про визнання вилучених речей речовими доказами, оскільки зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Вищевказані речі, вилучені в ході проведення вищевказаного огляду, мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Приймаючи до уваги той факт, що згідно ч. 2 п. 1 ст. 167 КПК України, мобільний телефон та сім-картки зберегли на собі сліди кримінального проступку та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені предмети.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити .

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 по кримінальному провадженні № 0000217 від 06.12.2022, року за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в рамках розслідування кримінального провадження № 0000217 від 06.12.2022, в ході проведення огляду предмету 28.03.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільного телефону синього кольору Xiaomi Mi 9T Pro з картками мобільного оператору Київстар Україна НОМЕР_6 (SIM-карта 1) та НОМЕР_7 (SIM-карта 2).

Визнати місцем зберігання вищевказаного майна камеру зберігання речових доказів Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Біла, 44, з метою уникнення приховування, пошкодження, псування чи знищення вказаних речей.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1