Справа № 128/250/23
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ "Стрижавська виправна колонія (№81)" ОСОБА_4 ,

лікаря ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія №81» про звільнення засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нововолинськ Волинської області, проживала: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, до засудження не працювала, засудженої вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2022 року за ст.ст. 307 ч. 2, 69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 72 ч. 5 КК України зараховано залік з 23 грудня 2020 року по день набрання вироком законної сили, від подальшого відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, -

в с т а н о в и в:

Начальник ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з клопотанням про звільнення від подальшого відбування покарання засудженої ОСОБА_6 на підставі ч. 2 ст. 84 КК України, мотивуючи його тим, що ОСОБА_6 по даній справі засуджена 16 листопада 2022 Іваничівським районним судом Волинської області за ст. 307 ч.2, 69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст.72 ч.5 КК України зараховано залік з 23 грудня 2020 року по день набрання вироком законної сили. Початок строку 19 грудня 2022 року, кінець строку 23 червня 2025 року.

Рішенням Міжрегіональної комісії, Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі (протокол №60/1.51 від 22 грудня 2022 року) визначено мінімальний рівень безпеки із загальними умовами тримання для жінок, неодноразово засуджених до позбавлення волі. Визначено відбувати покарання в державній установі «Збаразька виправна колонія (№63)». 28 грудня 2022 року прибула до Стрижавської багатопрофільної лікарні №81 філії Центру охорони здоров`я ДКВС України у Вінницькій області з державної установи «Луцький слідчий ізолятор». Засуджена характеризується негативно, має 4 стягненння, заохочень немає. Враховуючи, що засуджена захворіла на хворобу: ВІЛ-інфекція. Клінічна стадія IV. ВІЛ-асоційована енцефалопатія (МРТ ознаки прогресуючої мультифокальної лейкоенцефалопатії). Хронічний вірусний гепатит «С» (ПЛР РНК ВГС + від 15.09.2022 року) мінімальна активність запального процесу. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз, склероз аорти. СНІ. ФВ-64%. Хронічний панкреатит в стадії ремісії. Сечокислий діатез. Багатовузловий нетоксичний зоб 1 ступеня. Міопія середнього ступеня обох очей, адміністрація ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» просить вирішити питання щодо можливості звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення даного клопотання, вважаючи, що, наявна у засудженої ОСОБА_6 хвороба є перешкодою для її подальшого відбування покарання. Дана хвороба входить до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Представник ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_4 підтримав дане клопотання, просив його задовольнити.

Лікар ОСОБА_5 підтвердив діагноз засудженої ОСОБА_6 та підтримав клопотання про її звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою, просив його задовольнити.

Засуджена ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася за станом здоров`я, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

В силу ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

ОСОБА_6 засуджена вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2022 року за ст.ст. 307 ч. 2, 69 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 72 ч. 5 КК України зараховано залік з 23 грудня 2020 року по день набрання вироком законної сили.

Початок строку 19 грудня 2022 року, кінець строку 23 червня 2025 року. Станом на 26 січня 2023 не відбутий строк: 02 роки 4 місяці 28 днів.

Як слідує з висновку лікарсько-консультативної комісії №3 від 17 січня 2023 року у ОСОБА_6 діагностовано: ВІЛ-інфекція. Клінічна стадія IV. ВІЛ-асоційована енцефалопатія (МРТ ознаки прогресуючої мультифокальної лейкоенцефалопатії). Хронічний вірусний гепатит «С» (ПЛР РНК ВГС + від 15.09.2022 року) мінімальна активність запального процесу. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз, склероз аорти. СНІ. ФВ-64%. Хронічний панкреатит в стадії ремісії. Сечокислий діатез. Багатовузловий нетоксичний зоб 1 ступеня. Міопія середнього ступеня обох очей.

За наслідком розгляду комісія вирішила, що наявне у засудженої ОСОБА_6 захворювання входить до переліку захворювань, що є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення її від подальшого відбування покарання за хворобою.

Відповідно до п. 1 Розділу Х Додатку 13 «Перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014, наявне захворювання є підставою для звільнення від подальшого відбування покарання.

Згідно матеріалів особової справи та висновку лікарсько-консультативної комісії №3 від 17 січня 2023, ОСОБА_6 має хворобу, яка набула характеру зазначеного в Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

В ході судового розгляду, лікар ОСОБА_5 підтримав клопотання про звільнення засудженої ОСОБА_6 та просив його задоволити. Також ним підтримано висновок №3 Лікарсько-консультативної комісії від 17 січня 2023, відповідно до якого засуджена ОСОБА_6 не може далі відбувати призначене їй вироком суду покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, судом встановлено, що засуджена ОСОБА_6 захворіла на тяжку хворобу і ця хвороба перешкоджає подальшому відбуванню покарання засудженою. Засуджена за час відбування покарання характеризується негативно, проте, суд враховує стан її здоров`я.

Відповідно до ст. 7, 8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Нормами частини 1статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу зобов`язання охороняти право кожної людини на життя. Обов`язками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.

Так, в рішенні ЄСПЛ у справі "Коновальчук проти України" від 13.10.2016 року, ЄСПЛ підтвердив системні порушення права засуджених осіб на медичну допомогу, відсутність адекватного лікування, так і про неналежні умови перевезення, що в подальшому було визнано судом порушенням з боку держави Україна.

Враховуючи особу засудженої, встановлені в судовому засіданні обставини, пояснення учасників розгляду клопотання, дослідивши особову справу та висновок лікарсько-консультативної комісії №3 від 17 січня 2023 на засуджену, суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.84 КК України, ст. 537 ч. 1 п. 9, ст. 539 ч. 4 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія №81» відносно засудженої ОСОБА_6 про звільнення від подальшого відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України - задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання за вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2022 року за ст.ст. 307 ч. 2, 69 КК України у зв`язку з тяжкою хворобою, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1