Номер провадження: 11-кп/813/700/23
Справа № 496/4586/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в режимі відеконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рибниця Республіки Молдова, без громадянства, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.05.2009 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-10.02.2012 року Кодимським районним судом Івано-Франківської області за ст.391 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 14.05.2009 року і до відбуття признаено покарання 1 рік 20 днів позбавлення волі, звільнився 09.01.2013 року;

-19.02.2015 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст.75,76 КК Україниз іспитовим строком на 2 роки;

-26.04.2017 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.15, ч.З ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 19.02.2015 року і остаточно до відбуття визначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 18.03.2021 року;

-14.06.2022 року Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.162 КК України до 1 року обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Зараховано строк відбування обвинуваченому ОСОБА_7 покрання строк його тримання під вартою на досудовому розслідування з розрахунку однин день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 14 вересня 2022 року.

Запобіжний захід тримання під вартою залишити без змін.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 755 грн 12 коп.

Вирішено питання арешту майна та речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наспутних обставин.

Так, у період дії воєнного стану на всій території України, а саме 13 вересня 2022 року приблизно

о 17 год. 00 хв., більш точний час у ході досудового розслідування установити не надалось можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, слідуючи пішки по АДРЕСА_2, побачивши, що за адресою: АДРЕСА_2 відсутні мешканці, в останнього одразу виник злочинний, корисний умисел спрямований на проникнення до домоволодіння.

ОСОБА_7 реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел, шляхом вільного доступу, а саме відчинення хвіртки, проник на територію подвір`я. Після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, підійшов до вхідної двері, яка була зачинена, демонтував скло у віконній рамі, яке знаходилось в стіні з права від дверей та через даний отвір потрапив у середину будинка. В подальшому ОСОБА_7 заволодів належним потерпілій ОСОБА_10 телевізором марки «Вгаvis», чорного кольору який знаходився у спальній кімнаті, чим завдав матеріальну шкоду у розмірі 4 600 (чотири тисячі шістсот) гривень.

Після чого, заволодівши телевізором потерпілої ОСОБА_10 марки «Вгаvis», чорного кольору, вартістю 4 600 (чотири тисячі шістсот) гривень і завдавши загальної матеріальної шкоди у розмірі 4 600 (чотири тисячі шістсот) гривень, ОСОБА_7 , залишив територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 та мав змогу розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації його дій, просить оскаржуваний вирок змінити, в частині призначеного йому покарання, та призначити йому більш м`яке покарання.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах і кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, ніким не оскаржується.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до категорії тяжких злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є особо раніше неодноразово судимою, в тому числі за вчинення тяжких, корисних злочинів, знову вчинив умисне, тяжке корисне кримінальне правопорушення у умов воєнного стану, що вказує на злочинність його намірів та небажання стати на шлях виправлення, офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного, легального джерела прибутку, не має родини, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та осіб які б мали на нього визначальний вплив з метою недопущення вчинення ним нових злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд від відніс щире каяття. До обставин, які обтяжують його покарання є вчинення злочину в період іспитового строку та в стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі за вчинене ним кримінальне правопорушення, у мінімальному розмірі визначеному частиною санкції статті, за якою обвинувачується ОСОБА_7 та остаточне на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Зважаючи на викладене є безпідставними посилання обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення судом першої інстанції занадто суворого покарання та необхідності його пом`якшення.

Інших обставин, ніж ті з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, до апеляційного суду не надано.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого покарання, як про те просить обвинувачений, судом першої інстанції не встановлено, не встановлено їх і під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для зміни чи

скасування оскаржуваного вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року, відносно нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4