Номер провадження: 11-кп/813/1676/22
Справа № 497/1385/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2022 у кримінальних провадженнях №0000179 від 31.03.2018, №0001171 від 11.05.2018 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання за:

ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК Українибез конфіскації майна;

п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк дванадцять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК Українибез конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк дванадцять років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК без конфіскації майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжено до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, а саме з 31.03.2018, зарахувавши йому згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі, виходячи з розрахунку день за день.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів, цивільних позовів та процесуальних витрат.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187 КК України, відносно яких вирок не оскаржується.

Згідно з вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він у період часу з 24 по 27 березня 2018 року разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , тимчасово перебуваючи у нежилому будинку АДРЕСА_2 (далі с. Виноградівка), діючи з корисливих мотивів, вступили між собою у кримінально протиправну змову, спрямовану на скоєння розбійного нападу на ОСОБА_12 , який у той час тимчасово проживав один у своєму будинку АДРЕСА_3 , про що обвинуваченим було достовірно відомо.

Готуючись до вчинення вказаного нападу, у зазначений період часу ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , створюючи умови для скоєння злочину, діючи спільно, з метою усунення перешкод при здійсненні кримінально протиправного замислу, а саме для спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 підшукали та пристосували знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, а саме мотузку для зв`язування потерпілого, металеву трубу та пристрій, який за зовнішніми ознаками та принципом дії схожий на пневматичний пістолет, якими планували застосувати насильство (тяжкі тілесні ушкодження) до потерпілого під час нападу, з метою пригнічення його волі до надання опору. Також підготували маски для приховання облич при вчиненні розбійного нападу, які зберігали у нежилому будинку АДРЕСА_2 .

Розробляючи план скоєння розбійного нападу, вказані особи, розподілили між собою ролі при вчиненні кримінального правопорушення таким чином, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 проникнуть у домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 з метою заволодіння його майном, а ОСОБА_11 та ОСОБА_10 тим часом залишаться у нежилій будівлі неподалік від будинку потерпілого з метою попередження співучасників, що перебуватимуть у будинку потерпілого, у разі появи сторонніх осіб та іншої небезпеки.

В ніч з 27 на 28 березня 2018 року, приблизно о півночі, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , реалізуючи свій спільний кримінально протиправний умисел, взявши з собою раніше приготовлені знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме металеву трубу, предмет схожий на пістолет та маски, прибули до домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживав потерпілий ОСОБА_12 .

Надалі, вказані особи, продовжуючи свою кримінально протиправну діяльність, діючи згідно умов розподілених раніше ролей при вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишилися у нежилій будівлі неподалік від будинку потерпілого з метою попередження у випадку появи сторонніх осіб, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , одягнувши на обличчя раніше приготовлені маски та узявши з собою мотузку, металеву трубу та пристрій, який за зовнішніми ознаками та принципом дії схожий на пневматичний пістолет, підійшли до огорожі домоволодіння потерпілого, перестрибнувши через паркан та проникли до подвір`я вказаного домоволодіння.

Далі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зімітували сторонній шум у дворі, чим змусили ОСОБА_12 вийти з дому у двір домоволодіння, де одразу ж на нього був здійснений напад із застосуванням насилля небезпечного для життя та здоров`я потерпілого з боку ОСОБА_9 , який наніс металевою трубою не менше двох ударів по голові ОСОБА_12 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, в результаті чого останній, вдарившись головою о кут віконного укосу, впав на землю та втратив свідомість і можливість надавати опір.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перенесли ОСОБА_12 в кімнату домоволодіння, розташовану біля входу, де спільно наявною при собі мотузкою перев`язали руки потерпілого, позбавивши його можливості подальшого опору.

Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно вжили заходи щодо пошуку майна, яке мало певну цінність та було у наявності у приміщенні домоволодіння.

У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час пошуку майна для подальшого викрадення, побачивши, що потерпілий прийшов до тями та намагається звільнитися і встати, діючи за попередньою змовою лише між собою, вийшли за межі спільного з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 умислом, спрямованим лише на розбійний напад, діючи з умислом, спрямованим на протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 , ОСОБА_8 предметом, схожим на пневматичний пістолет, здійснив один постріл металевою кулькою в обличчя потерпілого, після чого рукояткою вказаного предмета, схожого на пневматичний пістолет, наніс не менше п`яти ударів ОСОБА_12 в життєво важливі органи, а саме в обличчя та по голові. Після цього ОСОБА_9 обома кулаками та ногами наніс не менше п`яти ударів ОСОБА_12 в життєво важливі органи, а саме в обличчя та по голові, спричинивши останньому таким чином спільними діями відкриту черепно-лицьову травму, що супроводжувалась зовнішньою кровотечею, в результаті чого настала смерть потерпілого.

Таким чином в результаті спільних кримінально протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-лицьової травми: відкритого перелому кісток склепіння черепу з переходом на основу черепу, вогнища забою тканини мозку в правій тім`яній долі з розповсюдженням на випуклу поверхню правої скроневої долі, крововиливів під м`яку мозкову оболонку головного мозку на випуклій поверхні обох півкуль і верхній та нижній поверхні мозочка, розриву твердої мозкової оболонки в правій тім`яній ділянці, крововиливів в м`які покрови голови з внутрішньої сторони в правій лобно-тім`яно-скроневій ділянці і в лівій тім`яно-скронево-потиличній ділянці, забійної рани (№1) на голові в правій тім`яній ділянці, що супроводжувалась зовнішньою кровотечею, забійної рани (№2) на голові в лівій тім`яній ділянці по центру, що супроводжувалась зовнішньою кровотечею, забійної рани (№3) на голові в лівій тім`яно-потиличній ділянці, що супроводжувалась зовнішньою кровотечею, забійної рани (№5) на слизовій оболонці нижньої губи ліворуч, що супроводжувалась зовнішньою кровотечею, синця на обличчі в ділянці чола ліворуч вище лівої брові, синця на обличчі навколо лівого ока з розповсюдженням на ділянку чола у зовнішнього кінця лівої брові з крововиливом у склеру лівого ока, синця на обличчі у внутрішнього кінця правого ока з розповсюдженням на нижнє віко правого ока, синця на обличчі в ділянці спинки носа, садна на обличчі в ділянці лівої щоки з розповсюдженням на нижню губу ліворуч, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи по центру, а також сліпого кульового поранення (№4) на обличчі в лівій виличній ділянці з пошкодженням м`яких тканин обличчя, лівої вилочної кістки у вигляді втисненого перелому з крововиливом в навколишні м`які тканини по ходу ранового каналу, яке супроводжувалось зовнішньою кровотечею, синця на передній поверхні шиї в нижній частині в проекції яремної вирізки, садна в нижній третині лівого плеча по задній поверхні, чотирьох саден на передній поверхні правого коліна, двох саден на передній поверхні лівого коліна, які у сукупності за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_12 .

У подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , реалізуючи до кінця свій умисел, викрали з домоволодіння ОСОБА_12 майно, а саме: телевізор марки «Samsunq» LED- UE 40 J5500AU» вартістю 14 950 грн; мобільний телефон марки «NOKIA» BL-5CB» вартістю 280 грн; телевізійний коаксіальний кабель довжиною 78 см вартістю 3,12 грн з двома адаптерами вартістю 18,10 грн за один, загальною вартістю 39,92 грн; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Life» вартістю 10 грн; наручний годинник «Steinless Steel» вартістю 4020 грн; фотоапарат марки «CАNON» EOS1300 D вартістю 7199 грн; сережки золоті у вигляді підвісів вартістю 2000 грн; сережки золоті у формі кілець вартістю 2000 грн; сережки золоті з рубіном вартістю 2300 грн; каблучку золоту чоловічу вартістю 1000 грн; комплект жіночих прикрас «Роксолана» з синіми камінцями (сережки, кільце, ланцюжок з кулоном) загальною вартістю 820 грн; браслет з синіми камінцями вартістю 200 грн; комплект жіночих прикрас з зеленими камінцями (сережки, кільце, ланцюжок з кулоном) загальною вартістю 750 грн; USB флешнакопичувач (флешка) об`ємом пам`яті 8 ГБ вартістю 200 грн; аудіо колонку (сабвуфер) та різноманітна біжутерія, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють.

Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з викраденим майном домоволодіння потерпілого покинули та у подальшому разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричини потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 35768,32 грн.

Своїми діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 своїми діями вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, обвинувачений ОСОБА_9 також особою, яка раніше вчинила розбій.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і наявним доказам, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи обґрунтовує тим, що у нього не було умислу щодо позбавлення життя ОСОБА_12 , у зв`язку з чим вважає невірною кваліфікацію за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Вважає, що в даному випадку є умисне спричинення тілесних ушкоджень вчинене групою осіб, що спричинило смерть.

Вказує, що йому необхідно призначити покарання у відповідності до ст. 69-1 КК України, оскільки злочин вчинений у неповнолітньому віці, він щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину та характеризується задовільно.

Просить вирок суду першої інстанції змінити у п. 3 та 4 резолютивної частини, виклавши їх у наступній редакції:

ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання:

за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років на підставі ч. 2 ст. 98 КК без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 років, на підставі ч. 2 ст. 98 КК України без конфіскації майна.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів провадження під час судового розгляду судом першої інстанції допитані потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які надали чіткі та послідовні покази, які в свою чергу підтверджуються дослідженими доказами у справі, представлені стороною обвинувачення та які повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Так потерпіла ОСОБА_13 під час судового розгляду пояснила, що 26.02.2018 вона виявила зникнення грошей в сумі 500 доларів США та 200 грн, які вона відкладала на лікування доньки ОСОБА_17 , у якої психічне захворювання, що підтверджується відповідними медичними документами (т. 3 а.п. 39 41). Після чого вона почала розпитувати свою доньку, яка хворіє на психічну хворобу, куди поділися гроші, на що та пояснила, що не брала їх, але потім зізналася, що хлопці шляхом погрози змусили її аби вона винесла гроші, інакше вони погрожували зарізати її маленьку сестру. Вона розповіла, що 24.02.2018 на телефон її чоловіка зателефонував ОСОБА_11 , зв`язався з її донькою, сказав, що комусь терміново потрібні гроші на операцію, після чого донька взяла з її гаманця 200 грн та винесла ОСОБА_11 , але той сказав їй, що цього не вистачить та запропонував піти із ним. Зі слів доньки, ОСОБА_11 привів її у нежилий будинок, де ще з двома хлопцями, погрожуючи ножем, змушували її винести їм всі гроші. Вона також зазначила, що не вперше в її доньки вимагають гроші. Так, вона пояснила, що 03.05.2017 вона виявила зникнення грошей в сумі 500 грн, які доньці подарували на день народження. З пояснень її доньки, дівчина винесла гроші ОСОБА_10 , який сказав їй нічого не розповідати матері. ОСОБА_13 розповіла, що в середині березня 2018 року вона разом з донькою поїхала в Одесу на лікування доньки. Останній раз вона розмовляла з чоловіком напередодні, наступного дня вона намагалася йому додзвонитися, але він не відповідав, тоді вона подзвонила його сестрі та співробітникам чоловіка, які пояснили, що декілька днів його не бачили. Після того ОСОБА_13 подзвонила сусідам та попросила їх сходити до неї додому та переконатися, чи все добре з її чоловіком. Вона зазначила, що з будинку зникли телевізор, відеокамера та золоті вироби. Просила призначити найсуворіше покарання. Цивільний позов підтримала у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_14 під час судового розгляду пояснив, що він є сином вбитого ОСОБА_12 , знає двох обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вони навчалися в одній школі. На момент вбивства він перебував закордоном, в країну повернувся через місяць після того, що сталося. Він розповів про обставини зі слів матері ОСОБА_13 . Крім того, він розповів, що його мати, після того випадку писала заяву в поліцію, а коли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дізналися про це, вони стали погрожувати їх родині та просили забрати заяву. Він зазначив, що з одним із хлопців його сестра дружила, тому її легко було ввести в оману, враховуючи, що вона інвалід та дуже довірлива. Також він зазначив, що зі слів його сусідів, обвинувачені певний час слідкували за його батьком та планували напад. Він розповів, що надсилав періодично батькам гроші на власний рахунок, зазначив, що в них були особисті збереження. Також просив призначити найсуворіше покарання.

Свідок ОСОБА_15 під час судового розгляду пояснив, що наприкінці березня 2018 року, він зустрівся з ОСОБА_9 та з його товаришами ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , хлопцем на прізвище « ОСОБА_18 », а також з ОСОБА_19 , що сиділи за столиком біля магазину «Юність» у м. Болград. Під час розмови ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відвели його убік та запропонували взяти участь у крадіжці грошей у с. Виноградівка, але він відмовився. Він розповів, що через декілька днів він знов зустрівся з ОСОБА_9 біля магазину «Юність» у м. Болград, разом з ним був спільний знайомий ОСОБА_16 . При зустрічі ОСОБА_9 запропонував йому піти до с. Виноградівка, з якого треба перенести телевізор, він відмовився, тому що здогадався, що телевізор був викрадений. Тоді ОСОБА_9 та ОСОБА_16 його залишили та обидва пішли у невідомому для нього напрямку.

Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення для впізнання від 25.06.2019 свідок ОСОБА_15 серед пред`явлених йому чотирьох осіб впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 як такого, з яким він знайомий з 2016 року, та надав такі ж пояснення щодо обставин його зустрічі з ОСОБА_9 та іншими особами наприкінці березня 2018 року (т. 6 а.п. 218 219).

Свідок ОСОБА_16 під час судового розгляду по цим епізодам обвинувачення пояснив, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_9 , який одного разу десь о 23:00 годині вечора покликав його допомогти перенести якісь речі. Коли вони прийшли в с. Виноградівка та підійшли до нежилого будинку, він зрозумів звідки ці речі, що вони крадені, він допоміг йому перенести телевізор, більше він нічого не чіпав. Також він розповів, що в селі до них вийшли невідомі для нього два хлопці, які розмовляли між собою на гагаузькій мові. Він зазначив, що вони розійшлися з ОСОБА_9 біля лісосмуги в бік с. Виноградівка, залишили там телевізор, інші речі ОСОБА_9 забрав із собою, та більше після того він останнього не бачив. Про вбивство йому стало відомо в поліції.

Ці показання свідка ОСОБА_16 , а також показання свідка ОСОБА_15 повністю узгоджуються з даними слідчого експерименту відповідно до протоколу від 31.03.2018 за участю свідка ОСОБА_16 , під час якого останній на місцевості детально показав як 30.03.2018 він разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 близько 20 годин прибули до с. Виноградівка до домоволодіння ОСОБА_20 , де двоє незнайомих йому хлопців винесли з будинку плазмовий телевізор, колонку-сабвуфер та фотоапарат у сумці. Разом з ОСОБА_9 вони понесли пішки вказане майно до с. Залізничне Болградського району. Знаходячись у лісі між с. Виноградівка та м. Болград, ОСОБА_9 зателефонували на його мобільний телефон та повідомили, що працівники поліції когось затримали. Після чого ОСОБА_9 вирішив залишити телевізор у яру у зазначеному лісі. Під час даної слідчої дії у місті, вказаному свідком, були знайдені та вилучені рідкокристалічний LED телевізор марки SAMSUNG моделі UE40J550AU та кабель чорного кольору від сабвуфера (т. 2 а.п. 50 58). Належність вказаного телевізору сім`ї ОСОБА_21 підтверджується наданими потерпілою документами (т. 2 а.п. 202 204).

Під час пред`явлення для впізнання 25.06.2019 свідок ОСОБА_19 серед чотирьох осіб також впізнав ОСОБА_9 , як свого знайомого, з яким наприкінці березня 2018 року він зустрівся в компанії його товаришів ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , а також хлопця на прізвище « ОСОБА_18 », що сиділи за столиком біля магазину «Юність» у м. Болград, і під час розмови ОСОБА_10 у присутності усіх зазначених осіб запропонував йому вчинити разом з усіма крадіжку в с. Виноградівка, а саме грошей у сумі 30 тисяч доларів США. При цьому усі присутні були обізнані про вчинення цієї крадіжки, однак він відмовився від участі у ній. У цей час, коли до них підійшов його знайомий ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відвели у бік, де також запропонували йому взяти участь у крадіжці, однак, як йому стало відомо зі слів ОСОБА_15 , останній також відмовився приймати участь у крадіжці. А через декілька днів йому стало відомо, що в с. Виноградівка пограбували будинок та вбили його господаря. Він здогадався, що саме про цю крадіжку йшла розмова з ОСОБА_10 та іншими особами (т. 6 а.п. 216 217).

Підставою внесення відомостей 31.03.2018 до ЄРДР за №№0000179, 0000180 (т. 2 а.п. 1, 5) та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні стало повідомлення зі служби «102» про те, що 30.03.2018 о 21:47 годині за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено труп ОСОБА_12 на підлозі в коридорі власного будинку з ознаками насильницької смерті, що підтверджується рапортом інспектора-чергового Болградського ВП Ізмаїльського ВП (т. 2 а.п. 4).

Подія злочину підтверджується даними протоколу огляду місця події від 31.03.2018, під час якого у будинку АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_12 у коридорі перед вхідними дверми зі зв`язаними руками з ознаками насильницької смерті, з великою кількістю тілесних ушкоджень на обличчі та на голові, під якою на полу виявлена велика калюжа крові. Перед входом в будинок знайдено металеву трубу довжиною 70 см з плямами бурого кольору, схожі на кров, на куту віконного укосу вилучено нашарування волос та плям бурого кольору. На вікні зі сторони вулиці виявлено пошкодження скла, характерне для кульового. По всьому домоволодінні сліди порушеної обстановки та пошуку майна. На полу у коридорі демонтований плазмовий телевізор, з пошкодженням монітору, характерним для продавлювання ступнею ноги (т. 2 а.п. 10 27).

Причини смерті ОСОБА_12 від тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-лицьової травми, зазначених в п. 4 вироку, а також характер, ступінь тяжкості та локалізація тілесних ушкоджень, описаних у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, встановлені даними висновку судово-медичної експертизи № 33 від 07.05.2018 (т. 2 а.п. 109 132). Також за даними цього висновку, тілесні ушкодження виникли від дії твердих предметів, а саме шкіряна рана (№1) на голові в правій тім`яній ділянці могла виникнути від удару металевою трубою; шкіряна рана (№2) на голові в лівій тім`яній ділянці по центру та шкіряна рана (№3) на голові в лівій тім`яно-потиличній ділянці могли утворитися від ударів рукояткою пістолета, сліпе кульове порання (шкіряна рана №4) на обличчі в лівій виличній ділянці могло виникнути від пострілу з пневматичної зброї, можливо металевими кулями, що містять свинець. Усі тілесні ушкодження могли буди завдані незадовго (десятки хвилини година) до настання смерті ОСОБА_12 .

Експерт ОСОБА_22 під час судового розгляду у суді першої інстанції пояснив, що смерть потерпілого ОСОБА_12 могла настати 28.03.2018, всі ушкодження на його обличчі складають єдиний комплекс черепно-лицьової травми та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які можливо були нанесені рукояттю пістолета та трубою, а також мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті потерпілого. Про те, що тілесні ушкодження загиблому ОСОБА_12 були заподіяні у тому числі і вилученою з місця події з будинку АДРЕСА_3 металевою трубою, свідчать дані висновку судово-імунологічної експертизи № 448 від 25.05.2018 та дані висновку судової криміналістичної експертизи №191 від 11.05.2018, згідно яким на вказаній трубі знайдена кров потерпілого ОСОБА_12 , а тому забита рана на клапті шкіри правої тім`яної ділянки загиблого ОСОБА_12 могла бути заподіяна саме цією трубою (т. 4 а.п. 43 46, т. 2 а.п. 241 247).

При цьому те, що загиблому ОСОБА_12 заподіювалися тілесні ушкодження ще на подвір`ї перед входом у будинок свідчать дані висновку судово-імунологічної експертизи №353 від 02.05.2018, відповідно до яких на двох змивах та волоссях, вилучених 31.03.2018 під час огляду місця події у будинку АДРЕСА_3 (з кута віконного укосу перед входом у будинок) виявлена кров потерпілого ОСОБА_12 (т. 4 а.п. 35 39).

Дані про те, що виявлені тілесні ушкодження у загиблого ОСОБА_12 , від яких настала його смерть, були завдані саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свідчать висновки судово-імунологічних експертиз №351 від 04.05.2018 (т. 4 а.п. 17 20) та №353 від 02.05.2018 (т. 4 а.п. 29 32), згідно яким на спортивних брюках, вилучених 31.03.2018 при затримані ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 33 35), та на чоловічих брюках, вилучених 31.03.2018 під час слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 у кюветі біля дороги при виїзді з с. Виноградівка, що належали ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 140 162), виявлена кров потерпілого ОСОБА_12 .

Окрім вина ОСОБА_8 підтверджується виявленою при затриманні у ОСОБА_11 кров`ю потерпілого ОСОБА_12 на спортивному светрі та куртці, вилучених 31.03.2018 при затриманні у ОСОБА_11 (т. 2 а.п. 29 30), внаслідок чого проведений висновок судово-імунологічної експертизи №354 від 05.05.2018 (т. 3 а.п. 1 5), що, безумовно, свідчить про причетність ОСОБА_11 до вчинених злочинів відносно ОСОБА_12 . Ці дані також повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що після того, як вони побігли з двоповерхового нежилого будинку, в якому він з ОСОБА_10 чекав на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , до пилорами після почутого шуму, то відразу ж з ОСОБА_10 пішли додому, та підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_10 у тій частині, що вони після зустрічі біля пилорами усі разом пішли до будинку ОСОБА_23 , де залишили речі, якими заволоділи ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Враховуючи, що ОСОБА_11 не заходив разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до будинку потерпілого, то виникнення слідів крові потерпілого ОСОБА_12 на речах ОСОБА_11 можлива тільки після близького контакту між ним та ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , на речах яких і була кров потерпілого, і такий контакт відбувся саме при спільній взаємодії при перенесенні речей та відвідуванні будинку ОСОБА_24 .

Крім того, під час особистого обшуку ОСОБА_8 при його затриманні 31.03.2018 (т. 2 а.п. 33 35) у нього був виявлений та вилучений мобільний телефон марки «Нокія» синьо-чорного кольору з imei: НОМЕР_1 , що належав загиблому ОСОБА_12 , з сім-картою оператора «Лайф» НОМЕР_2 , що були оглянуті відповідно до протоколу від 31.03.2018 (т. 2 а.п. 102 104), під час якого зафіксовано факт користування вказаним телефоном обвинуваченим ОСОБА_8 після вчинення розбійного нападу та вбивства ОСОБА_12 , про що свідчать наявні СМС-повідомлення, телефонні виклики та записи у телефонній книзі.

При цьому належність вказаного мобільного телефону саме потерпілому ОСОБА_12 підтверджується копіями документів слідчих дій, проведених у рамках іншого кримінального провадження №0000126 від 27.02.2018 за фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_17 , коли ОСОБА_12 ще, будучи живим, заявою від 28.02.2018 надав саме цей мобільний телефон з цим же imei: НОМЕР_1 для огляду, він був оглянутий та у цей же день повернутий також ОСОБА_12 (т. 3 а.п. 33 38).

Відповідно до протоколу добровільної видачі від 11.04.2018 (т. 2 а.п. 206), ОСОБА_25 добровільно видала чоловічий наручний годинник у металевому корпусі жовтого кольору з надписом «Stainlees steel» з металевим браслетом, якій оглянуто відповідним протоколом 11.04.2018 (т. 2 а.п. 207 209), що відповідно до наданої потерпілою ОСОБА_13 інформації належав сім`ї Мокан (т. 2 а.п. 202, 205), та що отриманий ОСОБА_25 після його реалізації обвинуваченим ОСОБА_8 .

Згідно інформації про телефонні з`єднання, вилученої з ТОВ «Лайфселл» на оптичний диск та на паперових носіях відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 17.05.2018 (т. 3 а.п. 49, 52, 53 89, 90, 91 160, 161, 162 208, 209, 210 255, т. 4 а.п. 72, 73 94, 95, 96, 97), на підставі ухвал слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 23.03.2018 (т. 3 а.п. 42) та від 19.04.2018 (т. 3 а.п. 43 46) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 24.03.2018 о 08:29 годині прибув до м. Болград з м. Ізмаїл, та він, перебуваючи у зоні дії телефонних вишок м. Болград та с. Виноградівка, спілкувався неодноразово з обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 28.03.2018 о 0:39 годині зафіксовано заміну телефонної карти у телефонному пристрої на пристрій, які належав загиблому ОСОБА_12 , при цьому він знаходився у зоні дії локацій вишок м. Болград та с. Виноградівка. У подальшому ОСОБА_8 , користувався своєю телефонною сім-картою у телефонному пристрої, що належав загиблому ОСОБА_12 . Після 14:13 години 28.03.2018 ОСОБА_8 залишив м. Болград та переїхав до м. Ізмаїл, продовжуючи користуватись телефоном загиблого ОСОБА_12 .

Вказана інформація свідчить про те, що усі обвинувачений ОСОБА_8 разом з іншими обвинуваченими під час вчинення злочинів відносно ОСОБА_12 , а саме в ніч з 27 на 28.03.2018 перебували у с. Виноградівка, спілкувалися між собою, а також про те, що обвинувачений ОСОБА_8 скористався вилученим ним у загиблого ОСОБА_12 телефоном. Досліджена та проаналізована інформація також повністю спростовує показання обвинувачених про те, що 27.03.2018 після 23:00 години під час перебування ОСОБА_11 у нежилому двоповерховому будинку, коли він чекав на ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , він зателефонував ОСОБА_10 та покликав його до себе для того, щоб останній склав йому компанію для згаяння часу, оскільки в період часу з 20:17 год. 27.03.2018 до 23:18 год. 28.03.2018 ОСОБА_11 вихідних дзвінків не робив, у тому числі обвинуваченому ОСОБА_10 , а обвинувачений ОСОБА_10 у вказаний період часу вхідних дзвінків від ОСОБА_11 не отримував, востаннє отримав вхідний телефонний дзвінок від ОСОБА_11 ще о 15:54 год. 27.03.2018. І хоча зафіксовано, що ОСОБА_11 о 22:11, 22:15, 22:16, 22:18, 22:23, 22:24, 22:28, 22:29, 23:27 год. 27.03.2018 та о 0:01 год. 28.03.2018 користувався мережею Інтернет, то користування ОСОБА_10 у вказані проміжки часу мережею Інтернет не зафіксовано, що унеможливлює між ними зв`язок і через мережу Інтернет за допомогою будь-яких додатків для мобільних телефонів (т. 3 а.п. 206, 209, 250, т. 4 а.п. 72).

Тому зазначені об`єктивні дані також дають підстави суду визнати неспроможними показання обвинувачених про те, що спочатку до нежилого двоповерхового будинку вони прийшли втрьох, без ОСОБА_10 , який, начебто, не знав про вчинюваний злочин, а прибув до вказаного будинку тільки після того, як йому зателефонував обвинувачений ОСОБА_11 .

Вартість майна, яким заволоділи обвинувачені, станом на 27.03.2018 визначена висновком та інформаційною довідкою спеціаліста від 14.04.2018 (т. 2.а.п. 210 216).

Окрім зазначених досліджених та оцінених судом доказів, які самі по собі достатні для висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним умисного вбивства ОСОБА_12 та про винуватість у вчиненні ним розбійного нападу на ОСОБА_12 , його вина також підтверджується і даними слідчих експериментів, проведених за участю обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Виявлені під час огляду місця події сліди злочинів, зокрема сліди пошуків цінностей, місцезнаходження викраденого майна, речових доказів, а саме штанів ОСОБА_9 та сім-картки від мобільного телефону загиблого ОСОБА_12 , а також дані про отримані загиблим тілесних ушкоджень та причини його смерті повністю співвідносяться з обставинами вчинення злочинів, встановленими під час проведення слідчих експериментів за участю обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , згідно з даними відповідних протоколів.

Так, відповідно до даних протоколу слідчого експерименту від 31.03.2018, ОСОБА_8 у присутності захисника та двох понятих на місці у с. Виноградівка розповів про обставини та відтворив події вчинення ним спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розбійного нападу на ОСОБА_12 та вчинення ним спільно з ОСОБА_9 умисного вбивства останнього. ОСОБА_8 показав як, знаходячись у домоволодінні АДРЕСА_2 , де ніхто не проживає, він спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 готувалися до розбійного нападу на ОСОБА_12 , де вони виготовили маски для обличь та приготували пістолет і металеву трубу для вчинення злочину. Обвинувачений ОСОБА_8 вказав на будинок сім`ї Мокан під АДРЕСА_3 , зазначивши, що саме в цьому будинку вони скоїли напад на ОСОБА_12 , а також і на нежилу двоповерхову будівлю, що розташована вниз по вул. Першотравнева через один будинок від будинку потерпілого на тій же стороні вулиці, куди вони вчотирьох з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прибули безпосередньо перед вчиненням нападу, де і розподілили між собою ролі таким чином, що він разом з ОСОБА_9 проникнуть у домоволодіння ОСОБА_12 та вчинять напад, а ОСОБА_10 з ОСОБА_11 будуть знаходитись у цій двоповерховій будівлі з метою їх попередження у разі появи сторонніх осіб. ОСОБА_8 вказав де він разом з ОСОБА_9 вже у масках, які заздалегідь приготували та принесли з собою, проникли на подвір`я домоволодіння потерпілого з боку вул. Гагаріна, перестрибнувши через паркан. Він показав, як у дворі, коли потерпілий вийшов з будинку на навмисно виданий ними шум, ОСОБА_9 біля дверей наніс йому удар по голові заздалегідь приготовленою металевою трубою, яку він приніс з собою, від чого потерпілий, втративши свідомість, впав. Після цього ОСОБА_8 показав як він на прохання ОСОБА_9 затягнув потерпілого у будинок, де зв`язали йому руки мотузкою, яку ОСОБА_9 приніс з собою, та яким чином ОСОБА_9 наніс потерпілому чисельні (не менше п`яти) ударів в обличчя та по голові, від чого потерпілий знов утратив свідомість. Далі ОСОБА_8 вказав на місця в кімнаті, де вони з ОСОБА_9 взяли два телевізора, один з яких ОСОБА_9 пошкодив, наступивши ногою, фотоапарат та аудіоколонку, а також про те, яким чином ОСОБА_9 , відчиняючи усі ящики, дверцята та інші полиці усіх предметів меблів в усіх кімнатах домоволодіння, шукав гроші, адже вони мали інформацію про наявність у потерпілого великої суми грошей у доларах США. ОСОБА_8 показав про механізм нанесення ним безпосередньо декількох ударів рукояткою наявним у нього пневматичного пістолету в обличчя потерпілого, коли він знов прийшов у свідомість, від чого потерпілий знов втратив свідомість. Після цього ОСОБА_8 показав той же маршрут, яким вони покинули домоволодіння, залишивши потерпілого на тому ж місці, зв`язаним на підлозі, який залишався у несвідомості та хрипів, а також маршрут пересування спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які їх чекали біля вказаної нежилої двоповерхової будівлі, після скоєння нападу. ОСОБА_8 також показав як вони прослідували знов у нежилу будівлю, де вони готувалися до злочину, де саме на пустирі він викинув рясно забруднені кров`ю потерпілого штани ОСОБА_9 на його прохання, які під час слідчого експерименту були знайдені та вилучені, а також де саме вони розподілили викрадене майно та залишили його, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи місцевими мешканцями, пішли додому, а вони з ОСОБА_9 пішли пішки до м. Болград (т. 2 а.п. 140 162).

Під час слідчого експерименту, проведеного згідно відповідного протоколу від 04.04.2018, обвинувачений ОСОБА_11 у присутності захисника та двох понятих на місці розказав та показав про обставини вчинення злочину відносно постраждалого ОСОБА_12 , зокрема показав будинок під АДРЕСА_2 , де ніхто не проживає, він разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 тимчасово проживали та готувалися до нападу на ОСОБА_12 , зокрема, виготовили маски для обличь та приготували пістолет і металеву трубу для вчинення нападу. ОСОБА_11 вказав на будинок під АДРЕСА_3 , де проживав потерпілий, напад на якого вони готували, а також на нежилу двоповерхову будівлю по вул. Першотравнева, куди вони разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 прибули в ніч на 28.03.2018 та де вони розподілили ролі між собою таким чином, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 проникнуть у домоволодіння ОСОБА_12 та вчинять напад з метою заволодіння його майном, а він з ОСОБА_10 будуть знаходитись у даній будівлі з метою їх попередження у разі появи сторонніх осіб. ОСОБА_11 також вказав куди та яким чином вони піднялися на другий поверх будівлі та спостерігали за обстановкою. Коли після приблизно 15 20 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_8 почали бігти вниз по вулиці з майном, то вони з ОСОБА_10 побігли разом з ними. ОСОБА_11 також вказав на місце на пустирі біля пилорами, де вони зупинились та розподілили між собою викрадене майно, після чого усі вчотирьох пройшли до будинку, де вони разом готувалися до злочину, де залишили майно та маски, а також вказав на горищі цього будинку місце, де саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сховали маски, одна з яких, що виготовлена з шапки з прорізами для очей, і була виявлена та вилучена під час проведення слідчого експерименту. Там же був виявлений кабель зі штекерами. Після цього ОСОБА_11 зазначив, що вони з ОСОБА_10 , як мешканці с. Виноградівка, пішли додому, а ОСОБА_9 з ОСОБА_8 пішли пішки у м. Болград. При цьому після складання протоколу слідчого експерименту ОСОБА_11 власноручно написав зауваження про те, що з протоколом не погоджується в тій частині, що він вказував на те, що вони збиралися вчинити розбійний напад, зазначивши, що він цього не казав, оскільки вони фактично йшли вчиняти крадіжку, в іншій частині до протоколу зауважень не мав (т. 2 а.п. 163 173).

Під час слідчого експерименту, проведеного згідно протоколу від 04.04.2018, обвинувачений ОСОБА_10 у присутності захисника та понятих також відтворив обставини та обстановку вчинення злочину, зокрема, вказав на той же будинок, що і ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , під АДРЕСА_2 , де вони разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 тимчасового проживали та готувалися до розбійного нападу на ОСОБА_12 , зокрема, виготовили маски для обличь та приготували пістолет і металеву трубу для вчинення злочину. При цьому ОСОБА_10 зазначив, що пістолет належить йому, який він купив. Також, як і ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вказав на будинок потерпілого, на нежилу двоповерхову будівлю, де вони розподілили ролі таким же чином, на який вказали ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а також на те же місце будинку, на яке вказав ОСОБА_11 , де вони з ним спостерігали за обстановкою, в який момент вони, побачивши ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з майном побігли з ними з місця події, на пустирі біля пилорами, де вони розподілили майно. При цьому ОСОБА_10 вказав, що саме в цьому місці ОСОБА_8 вийняв сім-карту з мобільного телефону та викинув, розламавши її. Два фрагменти сім-карти були знайдені та вилучені саме під час проведення слідчого експерименту. Також ОСОБА_10 вказав та те, що вони усі вчотирьох пішли до будинку, де вони готувалися до злочину, де залишили майно, після чого він з ОСОБА_11 , як місцеві мешканці, пішли додому, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли пішки до м. Болград. Після складання протоколу ОСОБА_10 власноручно заніс до нього уточнення про те, що він не вказував, що вони збирались вчинити розбійний напад, фактично вони планували вчинити крадіжку, для чого він разом з ОСОБА_11 спостерігали, щоб до будинку, куди зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , не підійшли які-небудь особи, які могли би їм завадити. Крім того, у протоколі зазначено, що після вчиненого злочину вони ділили викрадене, фактично же ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були налякані тим, що сталося, та викрадене майно вони залишили в будинку у ОСОБА_23 , після чого вони усі вчотирьох пішли у м. Болград. В іншій частині до протоколу зауважень у ОСОБА_10 не було (т. 2 а.п. 174 182).

При оцінці даних слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 суд врахував висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 вересня 2020 року у справі №740/3597/17, згідно якому приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту. Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому. Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.

Як було вище наведено, з досліджених протоколів випливає, що слідчі експерименти за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проводилися саме з метою та у формі відтворення дій, обстановки та обставин події, та відповідні протоколи не посвідчують виключно проголошення обвинуваченими зізнання у вчиненні злочинів з метою їх процесуального закріплення. При цьому слідчі експерименти були проведені з дотриманням встановленого порядку, із забезпеченням реалізації прав обвинувачених як процесуальних гарантій. Так, з протоколів слідчих експериментів та додатків до нього у виді фототаблиць та схем вбачається, що обвинувачені добровільно взяли участь у них, їм були роз`яснені процесуальні права, була забезпечена участь захисників та понятих.

Зазначене є підставою для висновку, що безпосередньо перед слідчими експериментами обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було забезпечене право на захист у встановленому порядку, що у поєднанні з тим, що фізичне насильство відносно них при їх затриманні і перед слідчими експериментами не застосовувалося та перед слідчими діями їм роз`яснювалися процесуальні права, у тому числі не говорити нічого з приводу підозри проти себе або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також після слідчих експериментів обвинувачені ОСОБА_26 та ОСОБА_10 власноручно заносили письмові зауваження до протоколів, свідчить про дотримання положень кримінального процесуального законодавства перед та під час проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Вказані обставини свідчать, що вони мали можливість одразу відмовитися від участі у слідчих експериментах або ж безпосередньо під час слідчих експериментів у присутності захисників та понятих заявити про це. Однак обвинувачені цього не зробили, а навпаки, в ході слідчих експериментів за участі захисників та понятих на місці розгорнуто, докладно й послідовно відтворили обстановку та обставини вчинених ними злочинів. Наведені обставини переконливо свідчать про те, що під час слідчих експериментів обвинувачені були вільними у своїй процесуальній поведінці і не мали жодних обмежень обирати і змінювати позицію, яку вважали найсприятливішою для себе з урахуванням тактики захисту. На це вказує і власноручно внесені до протоколів зауваження обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

У зв`язку з цим колегія суддів суд вважає данні протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 допустимими та належними доказами.

Більше того, обставини, про які вказав обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час слідчих експериментів, зокрема, щодо готування до вчинення злочину у будинку АДРЕСА_2 шляхом виготовлення масок для обличь та приготування пістолету і металевої труби, маршрути слідування в день злочинів з будинку готування до злочину до нежилого двоповерхового будинку та до будинку потерпілого, а також у зворотному напрямку повністю співпали між собою. До того, безпосередньо під час проведення слідчих експериментів були виявлені та вилучені сліди вчинених злочинів, а саме за участю ОСОБА_8 штани ОСОБА_9 зі слідами крові потерпілого, за участю ОСОБА_11 маску та кабель від техніки потерпілих, а за участю ОСОБА_10 сім-картку від мобільного телефону потерпілого. Тому дані усіх трьох слідчих експериментів повністю співвідносяться між собою.

Також обставини, про які вказали обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час слідчих експериментів також співвідносяться і з іншими дослідженими судом доказами, зокрема, щодо місця знаходження потерпілого, нанесення йому тілесних ушкоджень, у тому числі ще на вулиці перед вхідними дверми, обставин та обстановки відшукання цінностей збіглися з обставинами, встановленими під час огляду місця події, під час якого було знайдено металеву трубу з кров`ю потерпілого, зафіксовано розташування трупу потерпілого зі зв`язаними мотузкою руками, слідів відшукання речей, зокрема, місць, з яких були зняті телевізори, місцезнаходження розбитого ОСОБА_9 телевізору, слідів на куті віконного укосу перед входом у будинок нашарування волос та плям крові потерпілого ОСОБА_12 . Дані слідчих експериментів за участю обвинувачених також співпали з даними слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 , під час якого у лісі між с. Виноградівка та м. Болград були виявлені та вилучені належне потерпілим майно, а саме рідкокристалічний LED телевізор марки SAMSUNG моделі UE40J550AU та кабель чорного кольору від сабвуфера (т. 2 а.п. 50 58). Усі вказані обставини у сукупності, безумовно, свідчать про те, що тільки особи, які вчинили напад та вбивство, змогли би так докладно описати обставини та обстановку події. Саме тому у суду не залишається сумнівів у тому, що дані слідчих експериментів за участю обвинувачених є об`єктивними та достовірними, і що саме обвинувачені вчинили ці злочини. Одні лише розбіжності щодо кількості тілесних ушкоджень, виявлених на трупі, та про які показав обвинувачений ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, зокрема, щодо наявності у потерпілого ОСОБА_12 також і сліпого кульового порання (шкіряна рана №4) на обличчі в лівій виличній ділянці, яке могло виникнути від пострілу з пневматичної зброї, можливо металевими кулями, що містять свинець, не може свідчити про непричетність обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до вбивства, а свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 був вільним у своїй процесуальній поведінці під час слідчого експерименту, обираючи найбільш вигідну позицію, яка, на його думку, була найсприятливішою для нього та значно зменшує суспільну небезпеку вчинених ним діянь. Таким же чином суд і оцінює власноручно написані обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зауваження у протоколах слідчих експериментів щодо того, що вони не вказували на те, що вони збиралися вчинити розбійний напад, а фактично йшли вчиняти крадіжку.

Про те, що усі обвинувачені готувались вчинити саме розбійний напад на потерпілого, який, у подальшому усі і вчинили шляхом розподілу для кожного учасника злочину ролей, свідчать ті обставини, що безпосередньо перед вчиненням нападу усі обвинувачені були обізнані про засоби та знаряддя злочину, зокрема, про маски, металеву трубу довжиною 70 см та пістолет, на що вказують дані слідчих експериментів, під час яких як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_11 з ОСОБА_10 вказували на те, що ними усіма чотирма учасниками злочину перед його вчиненням у будинку АДРЕСА_2 були виготовлені маски та приготовлені металева труба та пістолет. Більше цього, обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що пістолет належить йому і саме він його купляв. Про те, що усі обвинувачені готувались та вчинили саме розбійний напад на потерпілого свідчить і та обставина, що після злочину, вони розподілили між собою викрадене майно.

Ці обставини повністю спростовують показання обвинувачених, наданих ними під час судового розгляду, про те, що металеву трубу ОСОБА_9 знайшов на подвір`ї потерпілого, а про існування пістолету у ОСОБА_8 йому не було відомо, про те, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не були обізнані про наявність масок, металевої труби та пістолету, а також про те, що ОСОБА_10 взагалі не був обізнаним про злочин. Саме завчасне приготування таких засобів та знарядь і свідчить про те, що між усіма обвинуваченими було досягнуто попередньої змови на їх використання під час вчинення злочину, а їх використання під час заволодіння чужим майно можливо тільки у випадку вчинення розбійного нападу для застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнає нападу, ба більше, для заподіяння їй саме тяжких тілесних ушкоджень. У зв`язку з цим суд вважає доведеною спільну участь за попередньою змовою групою осіб усіх обвинувачених у вчиненні саме нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном, поєднаного із заподіянням йому тяжких тілесних ушкоджень.

Цей висновок суду не можу бути спростований показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 напередодні злочину пропонували їм вчинити крадіжку, оскільки ці пропозиції вказаним особам з боку обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були висловлені за декілька днів до його вчинення, після чого ці особи відмовилися від участі у ньому, а про що домовлялися у подальшому після цього обвинувачені свідкам не могло бути відомо.

Саме тому суд відкинув посилання сторони захисту на те, що обвинувачені вчинили не розбій, а крадіжку.

З урахуванням даних висновку судово-медичної експертизи №33 від 07.05.2018 (т. 2 а.п. 109 132) про велику кількість, тяжкість, локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_12 , зокрема, наявності у нього у тому числі відкритої черепно-лицьової травми, часу, що минув після нанесення вказаних тілесних ушкоджень до настання смерті ОСОБА_12 (десятки хвилини година), знарядь завдання вказаних тілесних ушкоджень металевою трубою, рукояткою пневматичного пістолета, пострілом від нього, руками та ногами, а також даних, отриманих під час огляду місця події відповідно до протоколу від 31.03.2018 (т. 2 а.п.10 27), під час якого під головою ОСОБА_12 була виявлена велика калюжа крові, даних висновку судово-імунологічної експертизи №353 від 02.05.2018 (т. 4 а.п. 29 32), відповідно до якої на брюках ОСОБА_9 були виявлені чотири великих плями крові потерпілого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обвинуваченні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , завдаючи потерпілому ОСОБА_12 таку кількість та такої тяжкості тілесні ушкодження у життєво важливий орган по обличчю та у голову у тому числі із застосування металевої труби та пневматичного пістолету, діяли саме з умислом на його вбивство.

Зазначені обставини надавали суду першої інстанції критично оцінювати посилання обвинуваченого ОСОБА_8 під час їх допиту у суді першої інстанції на те, що у нього не було умислу на вбивство потерпілого, оскільки вони повністю суперечать даним зазначених доказів.

Умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Тому обставини, за яких ОСОБА_8 скоював злочин разом з ОСОБА_9 , їх мета та мотив, знаряддя та спосіб заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, їх кількість та локалізація завдання металевою трубою та пневматичним пістолетом, ногами та руками чисельних ударів у життєво важливий орган в обличчя та у голову, свідчать про те, що мотиви ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були зумовлені бажанням спричинити смерть загиблому з метою пригнічення його супротиву для заволодіння його майном. Таким чином вказані обставини свідчать про те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 усвідомлювали суспільно небезпечний характер свого діяння (дій у виді завдання чисельних ударів металевою трубою та пневматичним пістолетом, руками та ногами у життєво важливий орган в обличчя та у голову), враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, їх характеру, передбачали їх суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілого і бажали їх настання. Ці обставини спростовують позицію сторони захисту про те, що у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не було умислу на вбивство потерпілого. Ці висновки суду не можуть бути спростовані показаннями цих обвинувачених про те, що, коли вони йшли з місця події, то потерпілий хрипів, адже з урахуванням перелічених вчинених обвинуваченими дій, направлених на позбавлення життя потерпілого, вони не могли не усвідомлювати те, що його смерть неминуче настане. Про це також свідчить їх стан відразу після вчинення злочину, описаний обвинуваченим ОСОБА_10 під час слідчого експерименту за його участю та під час його допиту в суді, про те, що вони були сильно наляканими тим, що вчинили.

Апеляційний суд не погоджується з посиланнями сторони захисту на те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 відсутній склад умисного вбивства ОСОБА_12 та погоджується з позицією сторони обвинувачення про те, що вони вийшли за межі спільного з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 умислу, спрямованим лише на розбійний напад, та за попередньою змовою між собою з корисливих мотивів вчинили умисне вбивство ОСОБА_12 під час нападу на нього.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що давання обвинуваченим ОСОБА_8 неправдивих показань є обраною позицією захисту з метою ввести суд в оману та пом`якшити відповідальність ОСОБА_8 за вчинені злочини.

Разом з тим, відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №38 від 12.06.2018 (т. 4 а. с. 55 58) ОСОБА_8 , в період часу, що стосується вчинених кримінальних правопорушень, хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждали, у зв`язку з чим був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_8 також не страждає на хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки, за своїм психічним станом здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, може приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, а тому є осудним та таким, що підлягає кримінальній відповідальності.

Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду апеляційної інстанції зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним.

Колегія суддів вважає, що в сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 , поза розумним сумнівом у вчинені ними злочинів та наголошує, що судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187 КК як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характер та ступінь участі у вчиненні кримінальних правопорушень, а також відповідно до ст. 103 КК умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості неповнолітнього.

Також судом враховано характеризуючи дані відносно неповнолітнього ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується негативно, а саме особа, що була помічена в порушенні громадського порядку, вживає алкогольні напої, веде бродяжницький спосіб життя, брехливий, замкнений, виховується у сім`ї батьком та матір`ю, до складу якої входить ще молодша сестра.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 вчинив вбивства не тільки за попередньою змовою групою осіб, а ще й з корисливих мотивів, яке також характеризується більшою суспільною небезпекою, порівняно з вчиненням вбивства за однією з кваліфікуючих ознак.

При цьому на рівень суспільної небезпеки та, відповідно, на ступінь тяжкості вчинених злочинів впливають такі обставини, що злочини є умисними та в результаті дій ОСОБА_8 настала смерть людини.

Враховуючи вказані обставини, вимоги закону України про кримінальну відповідальність та передбачені цим законом санкцій, суд першої інстанції дійшов прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 , а також попередження нових кримінальних правопорушень можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статей, що передбачають відповідальність за вчинені ним злочинів, оскільки тільки таке покарання досягне мети його застосування.

При цьому, при призначення покарань обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував положення ч. 3 ст. 102 КК про граничні строки покарання у виді позбавлення волі неповнолітньому за особливо тяжкий злочин та за особливо тяжкий злочин, поєднаний з умисним позбавленням життя людини, а також положення ч. 2 ст. 64 КК про неможливість застосування покарання у виді довічного позбавлення волі до осіб, що вчинили злочини у віці до 18 років та положення ст. 98 КК України про неможливість призначення покарання у виді конфіскації майна до неповнолітніх.

Апеляційний суд вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є законним, достатнім, співрозмірним, справедливим та призначене у відповідності до вимог ст. 50 та 65 КК України.

Інших підстав для зміни покарання обвинуваченим не надано, а тому доводи обвинуваченого, якими він мотивує необхідність зменшити покарання, враховані судом першої інстанції, а покарання призначене обвинуваченому відповідно до санкції ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 115 КК України та вимог ст. 65 КК України.

Колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, тому суд вірно призначив покарання, передбачене санкціями ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 115 КК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2022 у кримінальному провадженні №0000179 від 31.03.2018, № 0001171 від 11.05.2018 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_27 ОСОБА_28 ОСОБА_29