15.12.2022
Справа № 642/1815/22
Провадження № 1-кс/642/985/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 про арешт майна, у кримінальному провадженні за № 0000514 від 27.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернулася старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування зазначив, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000514 від 27.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування в формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів у складі прокурорів Харківської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з кінця липня 2022 року по 13 вересня 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Балаклія Харківської області, в невстановленому в ході досудового розслідування місці, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, з метою надання допомоги ворожій державі РФ та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступив у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань РФ на території міста Балаклія Харківської області та отримав від них пропозицію на зайняття посади у незаконно створеному органі окупаційної влади ГП «Балаклейское лесное хозяйство» на території м. Балаклія та наближених до нього населених пунктів, що входять до території обслуговування ДП «Ізюмське лісове господарство» Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства та без вказівок керівництва Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, самовільно, за вказівками невстановлених в ході досудового розслідування представників окупаційної влади розпочав надання допомоги представникам окупаційної влади у підривній діяльності проти України, а саме: забезпечував початок функціонування незаконно створеного органу, закликав людей до зайняття посад у новоствореному органі, використовуючи при цьому матеріально-технічну базу ДП «Балаклійське лісове господарство».

Так, ОСОБА_6 , без відповідних вказівок керівництва Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, у період часу з кінця липня 2022 року по 09.08.2022 доводив до діючих працівників ДП «Ізюмське лісове господарство» та ДП «Балаклійське лісове господарство» про намір проведення зборів колективу підприємства. Після цього, 09.08.2022 ОСОБА_6 , використовуючи матеріально-технічну базу ДП «Балаклійське лісове господарство» за адресою: Харківська обл., м. Балаклія, вул. Партизанська, 8, провів збори колективу, під час яких представився керівником новоствореного органу ГП «Балаклейское лесное хозяйство» та повідомив, що новий орган створений окупаційною владою та запропонував працівникам лісового господарства займати посади у новоствореному органі під його керівництвом.

У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на надання іноземній державі-агресору та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України продовжив як директор забезпечувати функціонування новоствореного незаконного орану ГП «Балаклейское лесное хозяйство».

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зайняв посаду директора у незаконно створеному окупаційною адміністрацією органі ГП «Балаклейское лесное хозяйство», забезпечив виконання обов`язків зі здійснення підбору кадрів, які мали забезпечувати діяльність новоствореного незаконного органу та забезпечив діяльність незаконно створеного органу, здійснивши, тим самим, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з РФ, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

28.09.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Постановою Заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 21.11.2022 ОСОБА_7 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 28.12.2022.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає у разі визнання особи винною покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідки №№ 314571081, 314571059, 314571036, 314571013) ОСОБА_6 на праві приватної власності належать:

- житловий будинок загальною площею 60,4 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 02);

- житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 57,4 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2295722);

- 1/3 квартири трикімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 20203239);

- Земельна ділянка з кадастровим номером :00:034:0232, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 02).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення матеріальних об`єктів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження необхідно накласти арешт на майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 ,

Прокурор в судове засідання з`явився, клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представник власник майна у судовому засіданні заперечувала, посилаючись на необґрунтовану підозру.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000514 від 27.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

28.09.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Постановою Заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 21.11.2022 ОСОБА_7 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 28.12.2022.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідки №№ 314571081, 314571059, 314571036, 314571013) ОСОБА_6 на праві приватної власності належать:

- житловий будинок загальною площею 60,4 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 02);

- житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 57,4 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2295722);

- 1/3 квартири трикімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 20203239);

- Земельна ділянка з кадастровим номером :00:034:0232, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 02).

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження, а також незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту на вказані вилучені речі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 про арешт майна, у кримінальному провадженні за № 0000514 від 27.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , а саме:

- житловий будинок загальною площею 60,4 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 02);

- житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 57,4 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 2295722);

- 1/3 квартири трикімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 20203239);

- Земельна ділянка з кадастровим номером :00:034:0232, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 02) шляхом заборони його відчуження.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9