Справа № 183/7844/22
№ 1-кп/183/978/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000439відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія 1 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 та 12.07.2022 зарахованого у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із призупиненням військової служби, у військовому званні «старший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії водія 1 відділення інспекторів прикордонної служби 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25лютого 2022 року самовільно, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, під час маневру сил та засобів ІНФОРМАЦІЯ_4 на території Луганської області за маршрутом н.п. Старобільськ н.п. Дніпро, неподалік н.п. Сєвєродонецьк залишив місце служби, не прибув в н.п. Дніпро та вибув у невідомому напрямку, проводив час та займався справами, не пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, до моменту його затримання 20 жовтня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 14.03.2023 між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_4 , яку просила затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч. 4 ст. 408 КК України, із застосуванням положень ст. 62, ч. 1 ст. 69, КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, замінивши ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі на покарання у виді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому останній вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, та повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається. Також зазначив, що угоду було укладено добровільно.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожен окремо, не заперечували проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання.

В обвинуваченого в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Також, судом враховується, що за місцем служби обвинувачений характеризується негативно.

Однак, обставинами, які пом`якшую покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який є таким, що не має судимості, свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є учасником бойових дій.

Тому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 4 ст. 408 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців. Саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Застосований обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 березня 2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_6 покарання у виді двох років позбавлення волі на покарання у виді двох років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його фактичного затримання з 20 жовтня 2022 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою з 20 жовтня 2022 року до 14 березня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1