Провадження №11-кп/801/369/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2023, якою відмовлено задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Так, До суду першої інстанції засуджений ОСОБА_9 звернувся із заявоюпро умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він на даний час відбув понад 25 років призначеного покарання, не допускає порушень норм поведінки та режиму, має численні захворювання набутті під час відбування покарання. При цьому послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі (далі - ЄСПЛ) «Пєтухов проти України № 2».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2023 відмовлено задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що без вирішення питання про попередню заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому клопотання засудженого ОСОБА_9 в цій частині задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

На погодившись із рішенням суду першої інстанції адвокат подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2023 та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву засудженого та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Адвокат зазначає, що на думку ЕСПЛ відсутність застосування до осіб, позбавлених до довічного позбавлення волі умовно-дострокового звільнення, є порушення ст. 8 Конвенції, тому що фактично такі особи позбавлені право на перспективу будь-якого приватного чи сімейного життя.

Крім того, внаслідок того, що засуджені особи в розумінні ст. 154 КВК України не є суб`єктами подання таких заяв, можна казати про порушення ст. 6 Конвенції, оскільки кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та ст. 17 Конвенції, оскільки надання права на звернення із такими заявами лише органу, в якому засуджений відбуває покарання, є монопольним становищем, завдяки якому можливі прояви зловживання даним правом.

Враховуючи, що законодавець ставить у нерівне становище засуджених осіб, які до набрання чинності внесених законодавцем змін вже відбули покарання вигляді позбавлення волі більше ніж 15 років, оскільки відбуте покарання більше 15 років не враховується при заміні довічного покарання на строк, що є порушенням ст. 13 та 14 Конвенції, оскільки даний спосіб захисту є не ефективним та є дискримінаційним для тих осіб, які до прийняття цього закону вже відбули покарання понад 15 років позбавлення волі.

ОСОБА_9 же на даний час відбув понад 25 років призначеного покарання, не допускає порушень норм поведінки та режиму, має численні захворювання набутті під час відбування покарання, що має бути враховано судом при прийнятті рішення.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката з викладених у ній підстав, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги адвоката, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є обґрунтованими.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Херсонського обласного суду від 26.02.1998 за пунктами «г», «ж» та «з» статті 93, статті 229-6 Кримінального кодексу України (далі - КК) до остаточного покарання у виді смертної кари - розстрілу.

Ухвалою Верховного Суду України від 05.05.1998 зазначений вирок суду залишений без змін.

В подальшому постановою Херсонського обласного суду від 28.08.2000 вирок Херсонського обласного суду від 26.02.1998 змінений, покарання у вигляді смертної кари ОСОБА_9 замінене на довічне позбавлення волі з відбуванням покарання в тюрмі суворого режиму.

Кримінальним кодексом України, а саме ст. 51 КК України визначено два види покарання у виді позбавлення волі: позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Виходячи із вищезазначених положень, можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачене ст. 81 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З наведених норм вбачається, що на даний час засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають право на заміну невідбутої частини покарання на покарання у виді позбавлення волі на певний строк незалежно від строку відбутого ним покарання та лише в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При чому заміна довічного покарання на строкове може бути застосована якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_9 відбув більше 15 років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, визначеному ст. 82 КК України.

Проте, питання заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк щодо ОСОБА_9 не вирішувалося.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до визначеного законодавством порядку без вирішення питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі, неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі викладеного, підстав для скасування ухвали суду за наведеними в апеляційній скарзі мотивами немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2023, якою відмовлено задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3