Провадження № 1-кп/161/13/23
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

м. Луцьк 03 січня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілих - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

провівши у залі суду підготовче судове засідання у кримінальному проваджені, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000439 від 24.12.2015, який надійшов до суду 02.08.2022, від Волинської обласної прокуратури, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження підсудне Луцькому міськрайонному суду Волинської області.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження, кожен зокрема, не заперечили проти призначення судового розгляду кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, немає, а тому суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту.

Окрім того, до суду надійшла заява ОСОБА_8 про залучення її до даного кримінального провадження як потерпілої. Подану заяву мотивує тим, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення загинув її брат ОСОБА_8 , у зв`язку із чим їй було спричинено моральну шкоду.

Також, до суду надійшла заява ОСОБА_9 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 про залучення останньої як потерпілої у даному кримінальному провадженні. Подану заяву мотивує тим, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення загинув її батько ОСОБА_8 , у зв`язку із чим дитині було спричинено моральну шкоду.

Представник потерпілих подані заяви підтримав та просив задовольнити, потерпіла ОСОБА_5 підтримала думку свого представника.

Прокурор не заперечував щодо задоволення вищевказаних заяв про залучення потерпілих.

Обвинувачений та його захисник, кожен зокрема, подані заяви заперечили.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 є сестрою, а ОСОБА_10 - донькою загиблого ОСОБА_8 , у поданих заявах останніми обґрунтовано заподіяння внаслідок вчиненого кримінального правопорушення моральної шкоди, а тому суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 потерпілими у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, ОСОБА_9 - законним представником ОСОБА_10 , а представником потерпілих - адвоката ОСОБА_11 , та залучити їх до участі на стадії судового провадження.

Відповідно до п.10 ст.56, 61, 315 КПК України слід прийняти цивільні позови ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , ОСОБА_8 до розгляду та визнати їх цивільними позивачами, а Маневицький торфозавод - Філіал державного підприємства «Волиньторф» - цивільним відповідачам, обвинуваченого ОСОБА_7 - третьою особою.

Окрім цього, представник потерпілих (представник цивільних позивачів) подав до суду клопотання про накладення арешту на грошові кошти у сумі 4 000 000 грн., які знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах та належать Маневицькому торфозаводу - Філіалу державного підприємства «Волиньторф». Подане клопотання представник потерпілих мотивує тим, що арешт на вищевказані кошти слід накласти з метою забезпечення цивільних позовів потерпілих та відшкодування завданої шкоди у майбутньому.

Прокурор, обвинувачений та його захисник, кожен зокрема, подане клопотання заперечили та просили відмовити у його задоволенні, потерпіла ОСОБА_5 підтримала думку свого представника.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

На підставі п.4 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що матеріали клопотання про арешт не містять достовірних даних про банківські рахунки відкриті на ім`я цивільного відповідача - Маневицького торфозаводу - Філіалу державного підприємства «Волиньторф», не зазначено фінансові установи у яких зберігаються грошові кошти зазначеного підприємства, окрім того, представником потерпілого не доведено та матеріалами клопотання не підтверджено сама наявність грошових коштів у сумі 4 000 000 грн. у цивільного відповідача у даній справі - Маневицького торфозаводу - Філіалу державного підприємства «Волиньторф».

Враховуючи вищевикладене, оскільки представником потерпілих (представником цивільних позивачів) не доведено, а судом не встановлено фізична наявність майна на яке сторона просить накласти арешт, у зв`язку із чим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а тому на підставі ч.1 ст.173 КПК України слід відмовити у задоволенні поданого клопотання.

Керуючись ст.ст.55, 170,314-316, 369, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному проваджені, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000439 від 24.12.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України на 14 год. 00 хв., 06 січня 2023 року у приміщенні Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Визнати ОСОБА_10 , ОСОБА_8 - потерпілими, ОСОБА_9 - законним представником ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 - представником потерпілих у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Відповідно до п.10 ст.56, 61, 315 КПК України прийняти цивільні позови потерпілої ОСОБА_8 , та законного представника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 до розгляду та визнати їх цивільними позивачами, а Маневицький торфозавод - Філіал державного підприємства «Волиньторф» - цивільним відповідачам, обвинуваченого - ОСОБА_7 - третьою особою.

У задоволенні клопотання представника потерпілих (цивільних позивачів) ОСОБА_11 про арешт майна Маневицького торфозаводу - Філіалу державного підприємства «Волиньторф» відмовити.

Кримінальне провадження розглядати одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий