Справа № 383/123/23
Номер провадження 1-кс/383/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області клопотання начальника Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000012 від 21.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому з метою збереження речових доказів, попередження втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, вилученого у ОСОБА_4 на підставі протоколу огляду предмету від 21.01.2023, накласти арешт на це майно, яке на праві власності належить ОСОБА_5 , шляхом заборони користування та розпорядження ним та подальшого зберігання у потерпілого до скасування арешту.

Необхідність накладення арешту прокурор пов`язує із розслідуванням кримінального провадження №№0000012 від 21.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився та подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі. Вказане клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До слідчого судді подав заяву про розгляд клопотання без його участі, де також вказав, що проти задоволення клопотання не заперечує.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього також до слідчого судді надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, де проти задоволення клопотання він не заперечив.

Вивчивши зміст клопотання, його доводи та підстави для накладання арешту, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, надані із клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора виходячи з наступного.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Відділенням поліції №2 Баштанського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000012 від 21.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України (а.с.8).

З копії протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що 20.01.2023 в вечірній час він разом з ОСОБА_4 перебував за місцем проживання ОСОБА_7 , девони розпивали алкогольні напої. В цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникласварка. Потім ОСОБА_7 вийшов з приміщення кімнати, у якій вони знаходились та приблизно через 1 хвилину повернувся сів на ліжко та тримав руки за спиною. Уподальшому, ОСОБА_6 стоячи біля дверей, помітив, що ОСОБА_7 за спиноюрозкладає ніж, про що повідомив ОСОБА_4 , та щоб зупинити ОСОБА_7 , зробивдекілька кроків вперед, та в цей час ОСОБА_7 наніс ОСОБА_6 один удар ножемв праву частину живота. Після чого, ОСОБА_6 вибив з рук ОСОБА_7 ніж, якийвпав на підлогу. Далі ОСОБА_6 вийшов до іншої кімнати викликав поліцію тапопросив ОСОБА_4 сховати ніж та викликати швидку медичну допомогу. По приїздушвидкої, ОСОБА_5 , було госпіталізовано до Снігурівської міської лікарні.Відповідно до довідки КНП «Снігурівська міська лікарня» від 21.01.2023 ОСОБА_6 20.01.2023 звернувся до лікарні та йому поставлений діагноз: колото різана непроникаюча рана передньої черевної стінки (а.с. 14-16).

З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_4 встановлено, що 20.01.2023 в вечірній час, він разом з ОСОБА_6 пішов в гості до свого знайомого ОСОБА_7 з метою вживання алкогольних напоїв. В цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникласварка та ОСОБА_7 хотів завдати удар ножем ОСОБА_4 , але ОСОБА_5 помітив це та заступився за ОСОБА_4 та в результаті чого отримав ножове тілесне ушкодження в області живота. У подальшому, ОСОБА_4 викликав швидку медичну допомогу та ОСОБА_5 було госпіталізовано до Снігурівської міської лікарні (а.с.17-19).

21 січня 2023 року від ОСОБА_4 надійшла заява про добровільну видачу для огляду та подальшого вилучення речей: металевого розкладного ножа, чоловічої кофти, чоловічих штанів та чоловічих трусів.

Добровільно видані ОСОБА_4 речі, згідно протоколу огляду предметів від 21.01.2023 року (а.с.25-33), постановою слідчого від 21.01.2023 року визнано речовими доказами, а саме: розкладний ніж типу «Бабочка» довжиноюлеза 9 см., довжиною рукоятки 15 см. При огляді на лезі ножа слідів бурого кольорусхожих на кров не виявлено. В подальшому вказаний ніж поміщено до спеціальногопакету для речових доказів WAR1125890. Далі при огляді, на чоловічих речах, а самена чоловічих штанах та чоловічих трусах, виявлено сліди бурого кольору, зоні схожі на кров. На чорній кофті ніяких слідів не виявлено (а.с.12-13).

Згідно ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Отже, заявлене до арешту майно має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 3 статі 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК України).

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких умов прокурор обґрунтовано вважає необхідним в майбутньому забезпечити проведення відповідних експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень стануть вищевказані речові докази предмети кримінального правопорушення.

Разом з тим у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно з відповідною забороною його користування та розпорядження особа, яка протиправно заволоділа ним, з метою приховування слідів вчинення можливого кримінального правопорушення та власного збагачення, може здійснити активні дії по знищенню, приховуванню, перетворенню або його відчуженню, що свідчить про існування значного ризику втрати вказаних речових доказів як таких, чим перешкодить проведенню досудового розслідування та вчиненню слідчих дій із вказаним майном, проведення судових експертиз, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження. Відтак є нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, необхідності проведення експертиз і відкриття матеріалів учасникам кримінального провадження (ст.290 КПК України), тобто безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії прокурора відповідають вимогам закону. Останній довів існування ризику втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, добровільно видане ОСОБА_4 та оглянуте слідчим майно відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога прокурора про необхідність застосування заборони в користуванні та розпорядженні арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження ним. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника і третіх осіб.

Отже, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому, з метою забезпечення збереження речового доказу клопотання підлягає задоволенню та на вказані речі необхідно накласти арешт із забороною розпорядження та користування вказаним майном.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000012 від 21.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України задовольнити.

Накласти арешт на добровільно видане ОСОБА_4 та оглянуте згідно протоколу огляду предмету від 21.01.2023 року у кримінальному провадженні №0000012 від 21.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України майно шляхом заборони користування та розпорядження ним, а саме: чоловічі штани,чоловічу кофту та чоловічі труси, а також накласти арешт на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_7 шляхом заборони користування та розпорядження майном, а саме: розкладний ніж типу «Бабочка» довжиною леза 9 см., довжиною рукоятки 15 см. до скасування арешту.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Апеляційне оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1