Справа №705/4708/22
1-в/705/8/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,

представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, в якому просив суд застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити умовно-достроково від відбування покарання, оскільки він вину визнав повністю.

Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив суд його задовольнити. Зазначив, що в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» немає належних умов для тримання під вартою, немає роботи. При накладенні на нього стягнень під час відбування покарання він був позбавлений можливості їх оскаржити.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_6 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 . Зазначив, що ОСОБА_3 неодноразово судимий. За місцем відбування покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» характеризується негативно, не працевлаштований за відсутністю бажання, має 16 стягнень, які не зняті та не погашені. Таким чином, матеріали клопотання та особової справи не доводять, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, в якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, враховуючи думку представника адміністрації, засудженого та прокурора, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що саме по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно-корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленні до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 50 КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до вимог п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»: оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Крім того, відповідно до п. 2 вказаної Постанови умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_3 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2019 року визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і йому, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На думку суду, засуджений не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню.

При цьому суд враховує особу засудженого, його поведінку під час відбування покарання, а саме негативну характеристику від 07.12.2022, яка міститься в матеріалах особової справи, в якій зокрема вказано, що з 18.11.2020 ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)». За час відбування покарання характеризується негативно. Не дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Режим відбування покарання порушує, за що 16 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Не виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований за відсутністю бажання. Має заборгованість за вироком суду в сумі 429 грн, які не відшкодовано.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення від 07.12.2022 засуджений має 16 стягнень, які не зняті та не погашені.

Також суд бере до уваги витяг із протоколу № 22 засідання комісії ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» від 03.11.2022, згідно з яким комісією ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_3 .

З огляду на зазначене, посилання в судовому засіданні засудженого на те, що він виправився, з урахуванням положень ст. 81 КК України, не дають можливості дійти висновку, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду. У зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання щодо умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 81 КК України та ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1