Справа № 357/9912/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуюча суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000019, яке внесене до ЄРДР 21 січня 2022 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2006 року, за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України, до трьох років позбавлення волі;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2008 року, за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.321, ст. 70, ст.71 КК України, до шести років позбавлення волі;

3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2008 року, за ч. 2 ст. 309, ч.2 ст. 190, ст.70, ст.71 КК України, до трьох років шести місяців позбавлення волі;

4) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2008 року, за ч. 2 ст. 307 КК України, до п`яти років позбавлення волі;

5) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2015 року, за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.185 КК України, до шести років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11 травня 2021 року по відбуттю строку покарання,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

сторона обвинувачення - прокурор ОСОБА_3 ,

сторона захисту - захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Положенням ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, тобто і «канабісу», включеного до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, допускається лише в цілях, передбачених ст. 19, 20, 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме:

- діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР).

Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_6 , влітку 2021 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у с. Гостра Могила, Білоцерківського району Київської області, біля озера, незаконно придбав-знайшов рослини виду конопель особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

В подальшому, ОСОБА_6 зірвав декілька пагонів особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, точної кількості досудовим розслідуванням не встановлено. Поклав їх до пакету, тим самим почав незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

Надалі ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 висушив, подрібнив та пофасував до паперових згортків вище вказаний наркотичний засіб.

16 серпня 2021 року в період часу з 06 години 09 хвилин по 11 годину 19 хвилин, під час проведення обшуку на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у присутності останнього та понятих, працівниками поліції виявлено та вилучено сім паперових згортків, коробку до мобільного телефону «Huawei Y6 2019», зіп-пакетик, пробірку з написом «СД 38», які містять всередині речовини рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу, в перерахунку на висушену речовину, становить 15,715 г, який ОСОБА_6 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав, що вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив не відправляти в місця обмеження волі.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, прокурором не заявлялось.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частиницього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачене покарання у виді: штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості та обставини вчинення кримінального правопорушення, установлені дані про особу ОСОБА_6 , який вже неодноразово судимий до реальних термінів, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_6 покарань у виді штрафу та виправних робіт не є можливим, оскільки він офіційно не працює, будь-якого іншого доходу не має. Тоді, як арешт, не сприятиме його виправленню.

Отже, за викладених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, у виді трьох років обмеження волі.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_6 призначене покарання у виді обмеження волі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке шкоди іншим особам не завдало, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, про можливість застосування до нього положень ч. 1 ст. 75 КК України.

В свою чергу, враховуючи неодноразові судимості ОСОБА_6 , йому необхідно установити іспитовий строк два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_6 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи від 16 листопада 2021 року № СЕ-19/111-21/40488-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 1716,20 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання та приєднання до матеріалів справи речових доказів від 13 липня 2022 року, речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою в перерахунку на висушену речовину, становить 15,715 г, визнано речовим доказом.

Згідно із п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, його необхідно знищити.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 177, 178, 179, 183, 194 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України у виді трьох років обмеження волі.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю два роки.

Іспитовий строку обчислювати, починаючи з 09 лютого 2023 року.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1716,20 грн.

Речові докази, а саме: речовину рослинного походження зеленого кольору, загальною масою в перерахунку на висушену речовину, становить 15,715 г (квитанція про отримання на зберігання речових доказів № 878), - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області