ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1713/23 Справа № 211/2729/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 1 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою до 26 травня 2023 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000349 від 26/04/2022 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 307 КК України.

Ухвалою Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 травня 2023 року включно.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що прокурор не обґрунтував наявність ризиків у клопотанні про продовження йому запобіжного заходу. Просить врахувати, що у нього є постійне місце проживання, наявні міцні соціальні зв`язки з дівчиною, у якої є малолітня дитина, зі своєю бабусею та дідусем. Зазначає, що всі його речі знаходяться під арештом, на свідків впливати не збирається, має намір піти до лав Збройних Сил України, у зв`язку з чим направив два звернення прокурору. Звертає увагу, що тривалий час судом не встановлено його провину. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, просили апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, вважаю наступне:

Під час розгляду 28 березня 2023 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд 1-ї інстанції прийняв до уваги, що останній обвинувачується в скоєні тяжкого злочину, не працює, не має постійного джерела доходу, прийшов до висновку, що обвинувачений усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від суду, незаконно здійснити психологічний або інший вплив на свідків, вчинити інший злочин. Враховані дані про соціальні зв`язки, а також та обставина, що до спливу терміну запобіжного заходу ухвалити вирок суду у справі не можливо, а обставини, що явилися підставою для взяття ОСОБА_8 під варту на даний час не змінилися, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження обвинувачення є достатньо обґрунтованим для продовження застосованого запобіжного заходу, а достовірність отриманих відомостей має бути предметом перевірки у межах судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не було надано доказів, які свідчать про обгрунтованість подальшого тримання під вартою ОСОБА_8 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам ч. 3 ст. 199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Так, вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, суд 1-ї інстанції обгрунтовано прийшов до висновку і про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який не зменшився, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого суд правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а врахував наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також положення статті 178 КПК України, з якої слідує, що і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його доведеності вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обставиною, що враховується при обранні запобіжного заходу. Тому доводи обвинуваченого в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Крім того, застосування домашнього арешту в період військового стану є недоречним з огляду на залучення підрозділів поліції в операції з оборони України.

Обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього засобів для існування, тобто вказує на продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливості вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризик впливу обвинуваченого ОСОБА_8 на свідків в рамках даного кримінального провадження та можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення залишається сталим, адже свідки не були допитані судом безпосередньо, у судовому розгляді оголошено перерву для виклику свідків, тож обвинувачений може впливати на вищевказаних учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів під час судового розгляду.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Із оскарженої ухвали суду 1-ї інстанції вбачається, що при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , було враховано міцні соціальні зв`язки та особу обвинуваченого, який раніше не судимий. Доводи апеляційної скарги щодо наявності у обвинуваченого дівчини з малолітньою дитиною та бабусі з дідусем, яким необхідна його допомога, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, не стали підставою, яка зупинила обвинуваченого від ймовірних протиправних дій, в яких він обвинувачується, а тому і не буде стримуючим засобом і наразі.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи особу обвинуваченого, приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він має бажання захищати Батьківщину у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, які були і предметом розгляду при вирішенні клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 , колегія судів вважає їх не спроможними, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, на яку норми ст. 616 КПК України не розповсюджуються.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що він звертався до прокурора з відповідними клопотанням про скасування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби однак, на теперішній час результатів розгляду прокурором клопотання ОСОБА_8 про скасування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суду не надано. Тому, колегія суддів приходить до висновку, що доводи обвинуваченого і в цій частині є необґрунтованими.

Отже, рішення місцевого суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено із належним додержанням приписів ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, істотних порушень судом апеляційної інстанції встановлено не було.

Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Залишити без змін ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 26 травня 2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4