Справа № 128/1370/22
Провадження №11-кп/801/958/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, маючого професійно-технічну освіту, до засудження не працюючого, раніше судимого:
- 19.01.2005 року Ленінським районним судом міста Вінниця за ч.3 ст. 185, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
-08.11.2007 року Ленінським районним судом міста Вінниця за ч.2 ст. 186, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волi, звільнений від відбування покарання з випробуванням з iспитовим строком на 3 роки;
-13.08.2008 року Ленінським районним судом міста Вінниця за ст. ст. 15, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі, звільнений 07.03.2013 року по закінченні строку відбування покарання;
-27.01.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі
-30.11.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 307, ч.1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 13.04.2017 року по закінченні строку відбування покарання;
-19.12.2018 року Вiнницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-24.05.2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст. 296, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
-25.10.2019 року Вiнницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 72 ч.5 КК України в строк покарання враховано строк попереднього ув`язнення з 27.06.2018 по 17.08.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення, який відповідає одному дню позбавленню волі.
на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29.08.2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
за участі сторін провадження:
прокурора: ОСОБА_8 ,
захисника: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2022 року у клопотанні засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України відмовлено.
Захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29.08.2022 року скасувати та застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що суд першої інстанції однобічно врахував дані з характеристики і з особової справи засудженого та не врахував інші обставини, в результаті чого оцінка поведінки засудженого не була об`єктивною.
Захисник просить звернути увагу на те, що засуджений був працевлаштований в установі протягом тривалого часу, зокрема з червня 2021 року по серпень 2021 року, з жовтня 2021 року по січень 2022 року, з березня 2022 року по травень 2022 року, хоча відповідно до характеристики засуджений наразі не працевлаштований за власним бажанням у зв`язку з відсутністю роботи за його місцем працевлаштування.
Що стосується твердження адміністрації щодо відмови засудженого працювати, то така інформація не відповідає дійсності та містить компрометуючий характер, оскільки матеріали особової справи та характеристик також містять розбіжності в інформації щодо працевлаштування.
Окрім того, упередженість адміністрації установи проявляється і в наданні характеризуючи даних.
В судовому засіданні 15 серпня 2022 року з пояснень представника установи випливало, що засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, бере активну участь в житті установи. У зв`язку з тим, що пояснення представника адміністрації різнилися з наявними даними з характеристики, судом було витребувано повторно характеристику на засудженого, в результаті чого на засудженого було надано негативну характеристику, а 16 серпня 2022 року накладено на засудженого стягнення.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , яка просила задоволити апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника, просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ухвала Вінницького районного суду Вінницької області від 29.08.2022 року є законною та обгрунтованою, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вироком Вiнницького міського суду Вінницької області від 25.10.2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 72 ч.5 КК України в строк покарання враховано строк попереднього ув`язнення з 27.06.2018 по 17.08.2020 з розрахунку один день попереднього ув`язнення, який відповідає одному дню позбавленню волі.
Початок строку 25.10.2019 ; кінець строку 27.01.2023.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.
Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ретельно перевірив формально-юридичні та оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 є безпідставними.
Згідно характеристики, виданої начальником відділення СПС капітаном внутрішньої служби ОСОБА_9 ДУ «Стрижавська виправна колонія № 81» ОСОБА_7 прибув до ДУ « Стрижавської виправної колонії №81» 19.10.2020 року із ДУ «Вінницька установа виконання покарань № 1», де під час перебування притягувався до дисциплінарної відповідальності 3 рази, заходи заохочення не застосовувалися.
За період відбування покарання у ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81 )» 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, останнє стягнення не знято і не погашено. За виконання покладених обовязків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України 3 рази заохочувався. На виробництві установи був працевлаштований з червня 2021 по серпень 2021, з жовтня 2021 по січень 2022, з березня 2022 по травень 2022, на даний час не працевлаштований за власним бажанням. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, адекватно реагує на критику. По відношенні до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. За характером зухвалий, брехливий, незначні негативні події викликають у нього збудження та імпульсивність. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи тільки під контролем. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак ініціативи в їх реалізації не приймає. Соціально-корисні зв`язки підтримує. Вину у скоєному злочинів визнав частково.
Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, у засудженого ОСОБА_7 встановлено середній рівень ризику.
Під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 17.07.2021 року
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області 10.01.2022 року відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.
Крім того, з довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень вбачається, що до засудженого ОСОБА_7 п`ять разів застосовувалися дисциплінарні стягнення, останнє 24.08.2022 року, тобто після звернення ОСОБА_10 до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Тричі до засудженого ОСОБА_7 застосовано заохочення, останнє 14.04.2022 року.

Підлягають спростуванню доводи захисника щодо розбіжностей у працевлаштуванні засудженого ОСОБА_7 .
Згідно довідки ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№81)» №47 від засудженого ОСОБА_7 за період з 19.10.2020 по 30.06.2022 заява про вивід на роботу до підприємства не надходила, у звязку із чим засуджений не був працевлаштований і оплата праці не проводилася.
Відповідно до довідки ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» №74 від 27.07.2022 засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований в майстерні установи з червня 2021 по серпень 2021, з жовтня 2021 по січень 2022, з березня 2022 по травень 2022, де отримував заробітну плату.
Згідно характеристики від 16.08.2022 року засуджений ОСОБА_7 дійсно був працевлаштований у вказані вище періоди відбування покарання, на даний час не працевлаштований за власним бажанням.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо упередженості адміністрації державної установи «Стрижавська виправна колонія № 81» щодо засудженого ОСОБА_7 в результаті чого на засудженого було надано негативну характеристику, а 24 серпня 2022 року накладено на засудженого стягнення є надуманими, оскільки фактично в цій частині апеляційна скарга полягає у міркуваннях загального характеру щодо наявності підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України та у переоцінці фактичних обставин та доказів, яким судом першої інстанції в ухвалі була надана оцінка, з правильністю якої колегія суддів погоджується.
Крім того, стягнення накладене на ОСОБА_7 24.08.2022 року у встановленому законом порядку ні засудженим, ні захисником не оскаржувалося.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції перевірив належним чином сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення та дійшов вірного висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відсутні.
Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поділяються на формально-юридичні та оціночні.
Формально-юридичні підстави передбачені ч.3 ст.81 КК України пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.
Оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачені ч.2 ст. 81 КК України виражаються тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Саме досягнення такої цілі покарання як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.
Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_10 умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.
Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29.08.2022 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4