ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7740/19 (1-кп/638/702/22) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1600/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2022 року про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та на ухвалу Дзержинського районного суду від 09 листопада 2022 року про виправлення описки, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2022 року обрано обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 15 год.00 хв. 06.01.2022 включно без права внесення застави.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2022 року виправлено описку в ухвалі від 09 листопада 2022 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу та визначено вважати строк обрання запобіжного заходу - до 06 січня 2023 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу скасувати та у задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави - відмовити.Ухвалу суду про виправлення описки скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що прокурор у своєму клопотанні не довів наявність ризиків, на які він посилається, та всупереч вимог ч.3 ст.184 КПК України не надав жодних доказів на підтвердження їх існування, а відтак у суду були відсутні підстави для обрання запобіжного заходу після закінчення строку дії попереднього запобіжного заходу. Вказав, що ОСОБА_7 був звільнений приблизно о 06 год. 09.11.2022 року, жодних нових дій щодо підтвердження обставин, передбачених ст.177 КПК України не вчинив, умов раніше вжитих до нього запобіжних заходів не порушував. Крім того, обвинувачений є громадянином іншої держави, в якій має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання, нерухомість у власності та місце роботи. Жоден із свідків не повідомляв, що ОСОБА_7 у який-небудь спосіб на них впливав. Зауважив, що обвинувачений перебуває під вартою близько 4 років, свідки вже були допитані в судовому засіданні, а тому заявлений прокурором ризик впливу на учасників провадження, на його погляд, є абсурдним. Звертає увагу, що згідно пояснень обвинуваченого у судовому засіданні, він не має наміру повертатись до РФ, хоче залишитись в Україні, для чого має намір орендувати чи купити житло у м.Харкові. Наголосив, що обвинувачений не має наміру переховуватись, оскільки вже тривалий час перебуває у місцях позбавлення волі, а тому бажає скорішого вирішення справи в судовому порядку. Наголосив, що ОСОБА_7 не ховався від органів досудового розслідування чи суду, не перебував у розшуку, відсутня ухвала про його привід, він не ухилявся від явки до суду у разі його належного виклику. Також наголосив, що обвинувачений за весь час судового розгляду, а це вже майже 4 роки, жодного разу не виявив бажання не брати участь у судовому засіданні розгляді. Також зазначив, що всупереч вимог ч.2 ст.379 КПК України судове засідання щодо розгляду питання про виправлення описки не проводилось, учасники справи в суд не викликались. Також вказав, що всупереч ч.ч.1, 5 ст.376 КПК України судове рішення не було проголошено судом до моменту виготовлення його копій, що свідчить про істотне порушення вимог КПК України при його постановленні та дає підстави для його скасування, оскільки було порушено таємницю нарадчої кімнати та видано копію ухвали без виходу із нарадчої кімнати та проголошення рішення. Зазначену ухвалу було проголошено тільки 10 листопада 2022 року.

Прокурор, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомлений засобами телефонного зв`язку про дату та час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч.4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали за відсутності прокурора, оскільки розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст.404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненніособливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_7 інкримінується умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, відповідно до матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 не працевлаштований, а отже не має постійного джерела доходів та проживання та території України, не має міцних соціальних зв`язків, оголошений у міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.111, ч.2 ст.127 КК РФ, що додатково підтверджує наявність ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення ним нового злочину.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеність існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, які є наявними у кримінальному провадженні.

До того ж, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства, що вочевидь свідчить про наявність ризику здійснення незаконного впливу на потерпілу та свідків, в разі обрання щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Зауваження сторони захисту про те, що свідки по справі вже були допитані, не спростовує наявність даного ризику, оскільки кримінальне провадження повернулось до суду на новий судовий розгляд, що передбачає проведення судового слідства із допитом свідків.

Більш того, доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Крім того, колегія суддів не вбачає порушення вимог КПК України при постановленні ухвали про виправлення описки, яку обґрунтовано було виправлено в належний процесуальний спосіб, а відтак підстав для її скасування немає.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та ухвали про виправлення описки та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2022 року про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 листопада 2022 року про виправлення описки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: