Справа № 140/2813/18
Провадження 1-кп/930/29/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2023 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченої: ОСОБА_4

захисника обвинуваченої: адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої: адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирові матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 21.10.2018 року відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхівка, Тростянецького району Вінницької області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 20.10.2018 близько 18 год. 00 хв. перебуваючи на території власного домогосподарства, адреса якого: АДРЕСА_1 , спалювала зібране на подвір`ї листя.

У подальшому, ОСОБА_7 прийшла на територію домогосподарства ОСОБА_4 з вимогою загасити полум`я.

Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, у ході вказаного конфлікту ОСОБА_8 , тримаючи у своїх руках граблі, умисно, протиправно нанесла 1 (один) удар металевою частиною граблів ОСОБА_7 в область правої кисті.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани по тильній поверхні правої кисті, відкритого перелому третього, четвертого п`ясних кісток правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 150 від 26.10.2018 відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

В пред`явленому обвинуваченню ОСОБА_4 вину визнала частково, суду пояснила, що 20.10.2018 року близько 18:00 годин вона вийшла на свою присадибну ділянку. Потерпіла ОСОБА_7 разом із свої сином почали її обзивати, кричати на неї. Потім потерпіла взяла до рук вила і приклала їх до тіла ОСОБА_4 . Обвинувачена хотіла втікти із присадибної ділянки, тому взяла до рук граблі та ними відвела вила від свого тіла. Під час цього металевою частиної граблів вдарила потерпілу. Обвинувачена пояснила, що ОСОБА_7 постійно її провокує. Удар граблями вона нанесла не умисно, а лише хотіла вівести вила від свого тіла. Обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов не визнає, тому просить відмовити у його задоволенні.

Захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачена нанесла удар не умисно, а лише захищалася, тому в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Просив відмовити у задоволені цивільного позову.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 20.10.2018 року близько 18:00 біля її домогосподарства, ОСОБА_4 запалила листя, і весь її будинок був задимлений. Внаслідок цього між нею та обвинуваченою стався словесний конфлікт. Коли потерпіла підійшла до багаття і почала його тушити, обвинувачена зробила один удар металевою частиною граблів по її руці, внаслідок чого рука почала сильно кровоточити.

Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні цивільний позов підтримав у повному обсязі, при призначенні покарання обвинуваченій поклався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що приїхав до батьків у гості, оскільки далеко проживає. 20.10.2018 року був свідком того як ОСОБА_4 запалила на вулиці багаття, дим із якого йшов прямо на будинок його батьків. Його мати, ОСОБА_7 підійшла до ОСОБА_4 із проханням погасити вогонь, однак остання відмовилася, внаслідок чого між ними стався словесний конфлікт. Коли ОСОБА_7 почала гасити ногою вогонь, ОСОБА_4 вдарила її граблями по кисті руки, від чого у матері почала йти кров.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 20.10.2018 року був на дворі свого домогосподарства. Побачив, як його дружина біжить від подвір`я ОСОБА_4 . Свідок взяв до рук вила і побіг до домогосподарства ОСОБА_4 . Його дружина, ОСОБА_7 сказала, що її вдарила по руці граблями ОСОБА_4 .

Крім того, вина ОСОБА_4 доведена наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-Протоколом огляду місця події від 20.10.2018 року, проведеного за адресою: вул. Борисюка, с. Селевінці, Немирівського району Вінницької області та фото таблицею доданою до нього (а.с.102-104)

-Висновком експерта № 150 від 24 жовтня 2018 року, відповідно до якого, судячи із записів медичної карти у громадянки ОСОБА_7 мали місце ушкодження у вигляді забійної рани по тильній поверхні правої кисті, відкритого перелому третього, четвертого п`ясних кісток правої кисті. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, можливо 20.10.2018 року за обставинами на які вказує потерпіла у протоколі допиту. Вище вказані ушкодження відносяться до середніх тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий понад 21-н день/розлад здоров`я (а.с.105)

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2018 року (а.с.110)

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2018 року (а.с.111)

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2018 року (а.с.112)

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2018 року з доданим до нього оптичним диском із відеозаписом (а.с.119-120)

Зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності, - достатніми та взаємопов`язаними для прийняття процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено також не було.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доказана повністю і її дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до нетяжкого злочину, особу обвинуваченої, яка є інвалідом третьої групи, її соціальне становище, яка за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а тому суд вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

19.11.2018 року від ОСОБА_7 на адресу суду надійшла позовна заява до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, яка мотивована тим, що внаслідок вчинення зухвалих протиправних дій відносно позивачки зі сторони відповідачки, ОСОБА_7 проходила лікування у різних лікуючих установах/спеціалістах, за що було витрачено чимало коштів.

ОСОБА_7 та її рідні затратили коштів на лікування та транспортні послуги у загальній сумі - 10 000 гривень.

Окрім значної матеріальної шкоди, потерпілій по справі було заподіяно і значну моральну шкоду.

Через тілесні пошкодження, які позивачка отримала внаслідок вчинених злочинних дій, виникли психотравматичні фактори, що спричинили негативні емоції і переживання, що призвели до погіршення стану здоров`я, викликали необхідність тривалого лікування. Крім того ця подія призвела до тяжких фізичних, моральних страждань, порушила нормальний ритм життя.

В результаті цієї події позивачка тривалий час не мала змоги працювати, не виконувала значних робіт і занять, що також суттєво впливає на глибину її моральних страждань.

Розмір моральної шкоди, позивачка оцінює у сумі 50 000 гривень.

Дослідивши позовну заяву та додані до не матеріали, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи із наступного.

Згідно ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим договором або законом.

Відповідно до вимог п. 10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України , шкода завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1177 ЦК України , передбачено , що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до Висновку Великої Палати ВС від 15 грудня 2020 року (справа № 752/17832/14-ц) визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Отже, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Позивачка вказує, що вона понесла витрати на лікування та транспортні послуги у загальній сумі 10 000 гривень. Суд, дослідивши надані позивачкою докази понесених нею витрат на лікування, вважає що позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення, оскільки вони є завищеними позивачкою, та понесені нею документально підтверджені витрати на лікування становлять 2 142, 91 грн., що підтверджується наданими нею доказами.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд приймає до уваги глибину моральних і фізичних страждань потерпілої, ступень погіршення її фізичних здібностей, та зважаючи на те, що відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та вважає що розмір моральної шкоди у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, який необхідно стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої, буде відповідати критеріям розумності та справедливості.

Речовими доказами по справі є: вилучені 20.10.2018 металеві граблі з дерев`яною обламаною рукояткою.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченої не подано.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 майнову шкоду завдану злочином в сумі 2142 (дві тисяч сто сорок дві) гривні 91 (дев`яносто одну) копійку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду завдану злочином в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 24.10.2018 року, справа № 140/2687/18 на вилучені 20 жовтня 2018 року під час проведення огляду земельної ділянки поблизу домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , металеві граблі з дерев`яною обламаною рукояткою, якими ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження.

Речові докази по справі, а саме вилучені 20.10.2018 металеві граблі з дерев`яною обламаною рукояткою знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1