Справа №487/1441/23
Провадження №1-кп/487/564/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглядаючи в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України, внесеного до ЄРДР за №0001889 від 24.12.2022 року,

В С Т А Н О В ИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0001889 від 24.12.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, посилаючись на відсутність підстав для повернення обвинувального акта та відсутність підстав для закриття кримінального провадження, просив про його призначення до судового розгляду.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо продовження строку тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо продовження строку тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання та відправити на військову службу.

Зхаисник ОСОБА_6 заперечував щодо продовження строку тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечував.

Захисник ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на особисте зобов`язання та відправити на військову службу. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечував.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 314 ч.3 п.3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України та п. 5 цієї ж статті призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

З матеріалів обвинувального акту та додатків до нього вбачається, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, грубих порушень при складенні обвинувального акту не виявлено.

Кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Миколаєва.

Підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України не встановлено.

Відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до судового розгляду.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою суд виходить з наступного.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001889 від 24.12.2022 року, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 21.02.2023 року було продовжено строк дії раніше застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.03.2023 року включно з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 21.02.2023 року було продовжено строк дії раніше застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.03.2023 року включно з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Згідно ст.197 КПК України,строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

За змістом частин 1 та 2 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор,слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та виправдовують тримання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотаннях та забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання обвинуваченого винуватими у кримінальному правопорушенні їм загрожує покарання до 12 років позбавлення волі; усвідомлюючи суть обвинувачення, та міру покарання, яке загрожує можуть переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Отже, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суд вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на свідків. При цьому суд враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов суд приходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з ними обвинувачені можуть здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, прокурором доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню оскільки прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися та не перестали існувати, а також доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного захисту ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 314-316, КПК України, суд

Ухвалив:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України, внесеного до ЄРДР за №0001889 від 24.12.2022 року, суддею ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні у приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва за адресою: м. Миколаїв вулиця Радісна, 3 на 13.04.2023 року о 11 годині 00 хвилин.

Розгляд справи провести за участю прокурора, обвинувачених, потерпілого, яких повідомити про час і місце розгляду справи.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в СІЗО м. Миколаєва строком на 60 діб до 18.05.2023 року (включно).

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в СІЗО м. Миколаєва строком на 60 діб до 18.05.2023 року (включно).

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 7 днів з дня її оголошшення.

Суддя ОСОБА_1