Справа № 204/3651/23
Провадження № 1-кс/204/1002/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро, клопотання старшого слідчий слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000130 від 10.02.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчий слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000130 від 10.02.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області. Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади російської федерації (далі - РФ) та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їх державами-членами, які розцінені представниками влади і Збройних Сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України в АР Крим та м.Севастополі. Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів. При цьому, вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання. З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації (далі ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України. У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та Збройних Сил РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності. Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому, шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань. Одночасно, за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України. Враховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних Сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту Російської Федерації (далі ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ Збройних Сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим. Також, представниками влади і Збройних Сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави, а саме Луганської та Донецької області. 19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту, в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства», на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти незалежної держави Україна. Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України, суверенної незалежної країни. 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків. У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2101-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено до 19 лютого 2023 року, тобто з 24.02.2022 по цей час на території України діє воєнний стан.

Так, досудовим розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у жовтні 2022 року, перебуваючи у м. Дніпро (точного часу та обставин досудовим розслідуванням не встановлено), будучи проросійськи налаштованою особою, підтримуючи ведення повномасштабної війни Російської Федерації проти України з метою захоплення її території та бажаючи, щоб ворог окупував територію власної країни з метою припинення існування України як держави в цілому, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, в умовах воєнного стану, прийняв рішення про надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Так ОСОБА_8 , маючи умисел на надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме передачі даних про місця дислокації та пересування підрозділів та військової техніки Збройних Сил України на території Дніпропетровської області, організації територіальної оборони, ситуації в містах, для подальшого успішного проведення збройної агресії військовослужбовцями Російської Федерації, нанесення ракетних та авіаційних ударів, використовуючи інтернет-месенджер «Telegram, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин встановив контакт з громадянином РФ, лідером проросійської радикальної громадської організації «русское освободительное движение SERB» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є резидентом офіцера ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У свою чергу, ОСОБА_9 , який зареєстрований в інтернет-месенджері «Telegram» під нік-неймом « ОСОБА_11 », на виконання завдань представника ГУ ГШ ЗС РФ ОСОБА_10 , надає відповідні завдання організатору агентурної мережі на території м. Дніпра ОСОБА_8 стосовно пошуку та передачі даних про місця дислокації та пересування підрозділів та військової техніки Збройних Сил України на території Дніпропетровської області, підрозділів та військової техніки територіальної оборони, місця розташування ППО на території Дніпропетровської області та безпосередньо у м. Дніпро, тощо. Крім того, досудовим розслідування встановлено, що для відпрацювання завдань громадянина РФ ОСОБА_9 з проведення підривної діяльності проти України, ОСОБА_8 залучив наступних громадян України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На виконання завдання громадянина РФ ОСОБА_9 з проведення підривної діяльності проти України, о 12 год. 33 хв. 15.01.2023 ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Blackview» з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під нік-неймом « ОСОБА_12 », в інтернет-месенджері «Telegram» надає завдання ОСОБА_5 , який використовує мобільний телефон марки «Blackview» з номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 , з пошуку та надання інформації про місця розташування сил ППО та місця розташування особового складу («скупчення живої сили») ЗС України. На виконання завдання ОСОБА_8 , у період 20 год. 40 хв. по 20 год. 46 хв. 16.01.2023 за допомогою інтернет-месенджеру «Telegram» ОСОБА_5 відправив ОСОБА_8 на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 інформацію щодо пересування у період з 19 год. 30 хв. по 20 год. 11.01.2023 двох потягів з військовою технікою ЗС України Мерефо-Херсонським мостом у м. Дніпро у напрямку східної частини України. Далі, у період з 13 год. 46 хв. по 13 год. 47 хв. 18.01.2023 ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Blackview» з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , під нік-неймом « ОСОБА_12 », в інтернет-месенджері «Telegram» на мобільний номер оператора мобільного зв`язку РФ НОМЕР_3 , надіслав отриману від ОСОБА_5 вищевказану інформацію громадянину РФ ОСОБА_9 . Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 2 ст. 111 КК України. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 20.01.2023 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 111 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з посиланням на матеріали кримінального провадження, що підтверджують ці обставини: протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 13.01.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 08.02.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 08.02.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 09.02.2023; протоколом огляду веб-ресурсу «Миротворець» від 17.01.2023; протоколом огляду веб-ресурсу «Миротворець» від 17.01.2023; протоколом обшуку від 19.01.2023. протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.01.2023; висновком експерта за результатами проведення судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваною кримінального правопорушення. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176, ст.183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого під час дії воєнного стану в Україні. Таким чином, орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_5 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжити вчинення інкримінованого або вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вважаю за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності. На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, 20.01.2023 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави на строк до 19.03.2023. На даний час, ризики передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися. Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що

ОСОБА_5 розуміє тяжкість та невідворотність покарання, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Також, необхідно врахувати, що ОСОБА_5 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні та на користь держави-агресора Російської Федерації. При цьому, ОСОБА_13 в ході своєї злочинної діяльності налагодив зв`язки із громадянами РФ, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що він може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповану територію України. Про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема з метою відмови ними від дачі показів, або надання ними неправдивих показів та зміни показів у суді, свідчить те, що наразі не всі співучасники затримані, триває встановлення та допит свідків, також на даний час триває проведення судових експертиз. Про наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється свідчить те, що збройна агресія проти України триває, а тому знаходячись на свободі ОСОБА_5 може продовжити сприяти у веденні війни проти України, шляхом надання представникам збройних сил та спецслужб РФ координат розташування підрозділів та техніки ЗС України, об`єктів критичної інфраструктури, а також продовжити надавати представникам РФ, допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. Прошу суд звернути увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків. Крім того, відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1141, 258-2585, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість злочину та тяжкість покарання, а саме те, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Враховуючи вищевикладене, слідчий звертається до суду із зазначеним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували, щодо клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184, 199 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.03.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2023 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000130 від 10.02.2023 року, строком до шести місяців, тобто до 19 липня 2023 року.

Прокурором, слідчим доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна. Підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти зазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного на 60 днів, тобто до 14 травня 2023 року. Судом не встановлено дієвих стримуючих чинників, які б забезпечили належну процесуальну поведінку підозрюваного, отже, застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який вказували підозрюваний та його захисник, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчинених кримінальних правопорушень, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197,199 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчий слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000130 від 10.02.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 14 травня 2023 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1