Справа № 734/984/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/614/22
Категорія - продовження строків тримання під вартою Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою суду, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме, по 07.01.2023 року включно.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали, зокрема, обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати провадженню іншим чином (шляхом створення штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження захисних версій), вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час ще не допитаний потерпілий, тому може незаконно впливати на нього, а тому суд прийшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинуваченим ОСОБА_5 було подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та ухвалити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Вважає, що під час судового засідання прокурором не було належним чином обґрунтовані заявлені ним ризики. Зазначає, що судом не було враховано стан його здоров`я, який погіршується та потребує кваліфікованої медичної допомоги, яку не можливо надати в умовах перебування в СІЗО.

До початку розгляду справи на адресу апеляційного суду надійшла заява від прокурора Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 з проханням розгляду справи згідно ст. 406 КПК України без її участі.

До початку розгляду справи на адресу апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 з проханням проведення судового розгляду без його участі.

Обвинувачений ОСОБА_5 з проханням про його доставку не звертався.

Дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали і продовжують існувати, адже ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, серед яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином та за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а тому може переховуватися від суду, перешкоджати провадженню іншим чином (шляхом створення штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження захисних версій), вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконного впливати на потерпілого.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно цього обвинуваченого, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи в скарзі обвинуваченого про те, що суд не взяв до уваги його стан здоров`я, який потребує належної медичної допомоги, а невиконання таких дій може призвести до тяжких наслідків не є слушними, оскільки при оцінці цих доводів, апеляційний суд бере до уваги те, що місцевий суд оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі особу обвинуваченого, де на час розгляду клопотання стан здоров`я є задовільним, будь-якого погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 суду не надано.

Враховуючи викладене, рішення суду є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджуються достатніми даними, а тому апеляційна скарга, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405-407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2022 року, якою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4