КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2526/2023
Категорія: ст. 331 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року у кримінальному провадженні №0000084 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 рокузадоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 квітня 2023 року включно, та визначено суму застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 грн.

Таке рішення суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобігти яким може виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник посилається на такі процесуальні порушення прокурора, які, за його позицією, є достатніми для відмови в задоволенні клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою: пропущення строку для подання клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме порушення вимог ч. 1 ст. 199 КПК України та п. 20-5 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, відповідно до яких клопотання подається не пізніше ніж за 10 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; відсутність обґрунтування існування жодного ризику.

Що стосується доводів про відсутність ризиків, то захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_9 зареєстрований та постійно проживає в м. Києві; до 2015 року був офіційно працевлаштований в ряді компаній, з 2015 року працює таксистом на платформі «Уклон» та з часу вторгнення військ рф в Україну здійснював транспортування людей з гарячих точок у більш безпечні; має на утриманні двох малолітніх дітей, 2009 та 2014 року народження; до взяття під варто проживав разом з матір`ю 1937 року народження, за якою доглядав та утримував її. Такі обставини, як зазначає захисник, підтверджені документально та спростовують твердження сторони обвинувачення про відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.

Крім того, захисник зазначає, що посилання прокурора на перебування обвинуваченого в активному розшуку за СУ ГУНП в Закарпатській області не підтверджено жодним доказом, оскільки у розшукових обліках МВС такі відомості відсутні, тому з огляду на дані про особу обвинуваченого ризик переховування не підтверджений належними доказами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з положеннями частин 1 - 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані.

Як убачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та заслухавши з цього приводу позиції сторони обвинувачення і сторони захисту, дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому продовжив ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 13 квітня 2023 року включно.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки суд дослідив та належним чином оцінив у судовому рішенні всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Доводи захисника про порушення прокурором строку звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, що, на думку сторони захисту, є самостійною підставою для відмови у задоволенні такого клопотання, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, і саме в такій процесуальній процедурі судом вирішувалося клопотання прокурора, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. Разом із цим, колегією суддів не встановлено обставин, які б перешкодили стороні захисту обґрунтувати свою позицію в суді щодо запобіжного заходу на спростування викладених у клопотанні прокурора обставин.

Доводи захисника про те, що прокурор не довів існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а суд не надав цьому належної оцінки, колегія суддів також визнає необґрунтованими.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував характер і тяжкість висунутого йому обвинувачення та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Взяв до уваги суд і всі дані про особу обвинуваченого, дійшовши висновку, що він має міцні соціальні зв`язки, водночас зважив і на існування низки інших обставин, врахувавши, зокрема те, що ОСОБА_8 перебуває у розшуку за Ужгородським УП Закарпатської області в межах провадження, де розслідування здійснюється за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, що не спростовано стороною захисту, офіційно не працевлаштований і не має стабільного джерела доходу, тому дійшов висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення та ймовірність реалізації таких дій за відсутності достатніх стримуючих факторів не зменшилася.

З огляду на те, що свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на них.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду, що застосування менш суворішого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити зазначені дії.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинуваченому була визначена, як альтернативний запобіжний захід, застава в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір якої судом було вдвічі зменшено від визначеного на стадії досудового розслідування і така застава зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою колегією суддів не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 квітня 2023 року включно, та визначено суму застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 грн - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4