Номер провадження № 1-кс/756/2084/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 01.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002635 про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Києва, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

27.12.2022 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 01.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002635, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

У зв`язку з чим у клопотанні прокурор просить продовжити застосування до підозрюваної ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування, задля можливості закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні - 05.02.2023.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив слідчого суддю клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених пунктами 1,2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор, на виконання вимог ст. 194 КПК України, в обґрунтування продовження строку домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 , посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, на думку прокурора, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором наведено ті обставини, що органом досудового розслідування не всі речові докази віднайдено та долучено до матеріалів досудового розслідування, а підозрювана, знаючи місця їх знаходження може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків є те, що їй відомо місце їх проживання, оскільки вона ознайомлена зі змістом протоколів їх допитів. Підозрювана шляхом погрози, підкупу може схиляти свідків до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, а саме, що вона тривалий час мешкає на території м.Києва, має значне коло товаришів, друзів та родичів, яких може схиляти надати органу досудового розслідування та суду неправдиві показання щодо своєї непричетності, створення псевдо алібі що унеможливить встановлення істини у справі.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину не визнала та не повідомила дані спільників з якими вчинила вказаний злочин.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки вважає недоведеною підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, а також не обгрунтованими ризики, наведені прокурором у клопотанні.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала захисника, просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Оболонського УП ГУНП в м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002635 від 01.11.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

05.11.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, у рамках зазначеного кримінального провадження та 14.11.2022 слідчим суддею Оболонського районного суду міста Києва обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 14 січня 2023 року. 26.12.2022 строк досудового розслідування продовжено до 05.02.2023.

У повідомленні про підозру зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 31.10.2022, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, невстановлена у ході досудового розслідування особа умисно, з корисливих спонукань, з метою шахрайського заволодіння чужим майном, вступила у попередню змову з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та невстановленими досудовим розслідуванням особами. Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом об`єктом нерухомого майна, ОСОБА_6 залучив до вчинення злочину свою дружину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка, будучи обізнаною щодо злочинних намірів, за грошову винагороду, погодилась виступити фіктивним власником квартири

АДРЕСА_3 , під час укладання договору купівлі - продажу даного нерухомого майна, з використанням завідомо підроблених документів. Для реалізації злочинного наміру, ОСОБА_4 надала свої фотокартки для виготовлення підробленого паспорту на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та для подальшого виготовлення документів, необхідних для нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу квартири.

Продовжуючи свої протиправні дії, попередньо отримавши відповідну інформацію щодо зазначеного об`єкту нерухомості та його власниці в Київському міському бюро технічної інвентаризації, діючи спільно, відповідно до розподілених ролей, невстановлена досудовим розслідуванням особа за невстановлених досудовим розслідуванням обставин придбала підроблений нотаріальний бланк серії ВМР № 916919, після чого нанесла на нього відтиск печатки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та внесла до бланку друкований текст договору дарування квартири АДРЕСА_3 , який начеб то укладений 14.04.2010 між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

ОСОБА_8 , з внесенням рукописного тексту та підпису від імені «покупця» та «продавця», підпису від імені нотаріуса ОСОБА_8 .

В подальшому, з метою реалізації злочинного наміру щодо заволодіння шахрайським шляхом вказаного нерухомого майна, настановлена досудовим розслідуванням особа, передала пакет документів, у тому числі з підробим договором дарування, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка не була обізнана щодо протиправної діяльності даної групи осіб та яка, в свою чергу, передала вказаний пакет документів приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , яка також не була обізнана щодо протиправної діяльності даної групи осіб, та домовилась щодо дати та часу вчинення відповідного правочину.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння шахрайським шляхом об`єктом нерухомого майна, у невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_6 підшукав та залучив до вчинення злочину, як потенційного покупця, чоловіка на ім?я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обіцяючи останньому грошову винагороду за участь в укладанні нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу майна, та який надав згоду на вчинення зазначених дій.

Так, 04.11.2022 приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_6 привів ОСОБА_4 , якій попередньо надав паспорт на ім?я ОСОБА_7 , в який вклеєно фотокартку ОСОБА_4 , та ОСОБА_12 до офісу приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_11 , що розташований в офісі АДРЕСА_4 , з метою укладення фіктивного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 .

Перебуваючи в офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , вдаючи із себе власника квартири АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що не є власником вищевказаного майна, перед підписанням договору купівлі-продажу, пред`явила приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_11 та умовному покупцю ОСОБА_12 заздалегідь підготовлений підроблений паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , на ім?я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Продовжуючи злочинний намір щодо заволодіння об`єкту нерухомого майна, ОСОБА_4 , 04.11.2022, приблизно о 12 годині 10 хвилин, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_11 , підписала договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого, вона за грошові кошти в сумі 744 830, 00 гривень відчужила, а ОСОБА_12 набув право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

У подальшому приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_11 , яка не була обізнаною стосовно злочинних намірів вказаної групи осіб, повинна була посвідчити вказаний договір, а відповідні відомості внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в результаті чого б невстановлені досудовим розслідуванням особи заволоділи вищевказаним нерухомим майном, завдавши територіальній громаді міста Києва матеріальної шкоди на суму 744 830, 00 гривень, відповідно до ринкової вартості квартири станом на 04.11.2022, тобто в особливо великих розмірах.

Проте договір не було посвідчено, у зв`язку з тим, що до офісу приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_11 , що розташований в офісі АДРЕСА_4 , прибули працівники поліції та попередили вчинення злочину, таким чином група осіб вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_4 органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

- протокол обшуку від 04.11.2022 в офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_11 , що розташований в офісі АДРЕСА_4 , в ході якого було виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка надала приватному нотаріусу підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході обшуку було вилучено підроблений договір дарування, підроблений паспорт та інші речі та документи що являються речовими доказами в кримінальному провадженні;

- висновок експерта №СЕ-19/111-22/47860-ДД від 05.11.2022, згідно якого наданий бланк на серії ВМР №916919, на якому нанесений договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_5 від 14 квітня 2010 року, являється підробленим;

- протокол огляду документів від 04.11.2022, в ході якого було оглянуто документи що було надано для незаконної перереєстрації квартири;

- покази свідка ОСОБА_11 від 04 листопада 2022 року;

- покази свідка ОСОБА_13 від 04 листопада 2022 року;

- покази свідка ОСОБА_12 від 04 листопада 2022 року;

- протокол пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, проведене з свідком ОСОБА_12 від 04.11.2022 року;

- протокол пред`явленням особи для впізнання за фотознімками, проведене з свідком ОСОБА_12 від 04.11.2022 року;

- протокол від 04.11.2022, затриманням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст.208 КПК України;

- протокол від 04.11.2022, затриманням ОСОБА_4 , 02 вересня 1987 року в порядку ст.208 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Між тим, підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Тож, на думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, тобто можливості того, що ОСОБА_4 могла вчинити злочин, передбачений ч. 2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 181 КК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як видно з пояснень прокурора в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в певний час доби, а саме можливість її переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, обставини, які суд уважає доведеними в якості обґрунтованості підозри, беручи до уваги пояснення підозрюваною, а також особистість ОСОБА_4 , суд погоджується з тим, що на даний час наявним є ризик того, що вона може незаконно впливати на свідків, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який вказує зміст повідомлення про підозру.

Однак, суд не погоджується з існуванням ризиків передбачених пунктами 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Більше того, тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, оскільки в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

В обґрунтування ж ризику - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, прокурором на його обґрунтування не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів, а лише зазначено, що ОСОБА_4 тривалий час мешкає в м.Києві, має значне коло товаришів, друзів, родичів, яких може схиляти до надання органу досудового розслідування та суду неправдивих показань щодо своєї непричетності, створення псевдо алібі, що унеможливить встановлення істини у справі, що зводиться до ризику незаконного впливу на свідків. Тим більше, на думку суду, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином може полягати лише в діях, які не охоплені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але прокурором такі дії навіть не були наведені в судому засіданні для їх оцінки.

Також, в обґрунтування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурором на його обґрунтування не було наведеного вагомих підстав, а посилання на те, що ОСОБА_4 не визнає свою вину в інкримінованому їй злочині та не повідомила дані спільників його вчинення, не є вагомими та такими, що обгрунтовують наявність зазначеного ризику.

Також слід зазначити, що орган досудового розслідування як і прокурор не мають права посилатися на практику Європейського суду з прав людини з метою застосування запобіжного заходу (обґрунтування підстав тримання під вартою та існування ризиків), про що вказано в постанові Верховного суду від 07.08.2019 № 607/14707/17, оскільки вона буде використана не на користь підозрюваного, а отже може становити ризики для справедливості кримінального провадження.

Оскільки суд погодився з тим, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тож суд погоджується з існуванням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, як то продовження застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 178 КПК України в судовому засіданні було встановлено, що наразі існують вагомі докази про вчинення підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, рівень доведеності підозри (вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів вчинення підозрюваною кримінального правопорушення), а також те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судима.

Суд дійшов до висновку, що встановлений у судовому засіданні ризик повністю обґрунтовує запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про продовження застосування якого просить прокурор у клопотанні, а тому суд уважає, що цілком обґрунтованим, та відповідним особі підозрюваної, а також меті запобіжного заходу є доцільність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді заборони залишати житло за адресою АДРЕСА_2 у період з 23-00 години до 05-00 години наступного дня, а також зобов`язання з`являтися до слідчого чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження, за першим викликом.

Також, слід покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України а саме:

- не відлучатися з м.Києва без дозволу слідчого чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування зі свідками в рамках даного кримінального провадження, без дозволу слідчого;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Суд зауважує, що ним перевірено у судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо, унаслідок виконання великого обсягу роботи та особливої складності кримінального провадження. Так, як видно з клопотання, з метою забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження, під час досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів, разом з тим, на даний час необхідно провести ще ряд слідчих, процесуальних дій, у проведенні яких є необхідність.

Ураховуючи наведене, клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 01.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002635, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 , слід задовольнити частково.

Оскільки суд розглядав клопотання лише про продовження строку дії запобіжного заходу, під час якого не вставилось питання про законність затримання, а також застосування певного насилля при затриманні, суд ці обставини не перевіряв.

Керуючись статтями 7, 31, 177, 178, 181, 186, 192-199, 309, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 01.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002635 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Продовжити строк дії підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту строком на 39 (тридцять дев`ять) днів, який полягає у забороні залишати житло за адресою АДРЕСА_2 у період з 23-00 години до 05-00 години наступного дня, а також зобов`язання з`являтися до слідчого чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження, за першим викликом.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 39 (тридцять дев`ять) днів, а саме:

- не відлучатися з м.Києва без дозволу слідчого чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування зі свідками в рамках даного кримінального провадження, без дозволу слідчого;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення, а останній строком дії ухвали є 05.02.2023.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній, захиснику, прокурору, а також спрямувати до відповідного підрозділу поліції за місцем проживання підозрюваної для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1