Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2372/22
Провадження №: 1-кп/332/59/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000390 від 08.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бикоза , Білгород -Дністровського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, який проходить військову службу на посаді стрільця - санітара першого механізованого взводу другої маханізованої роти першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 при Військовій академії ( АДРЕСА_1 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який був затриманий 23.09.2022

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 проходячи військову службу за мобілізацією на посаді стрільця-санітара першого механізованого відділення третього механізованого взводу другої механізованої роти першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 при Військовій академії ( АДРЕСА_1 ), будучи військовослужбовцем у військовому званні «солдат», 26 серпня 2022 року, приблизно о 17 годині 10 хвилин, виконуючи обов`язки з військової служби, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації особового складу військової частини НОМЕР_1 , розташованому в АДРЕСА_2 , діючи умисно, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з мотивів перешкодити начальнику виконати обов`язки з військової служби, щодо підтримання військової дисципліни у підрозділі, висловив погрози заподіянням тілесних ушкоджень , побоїв, щодо свого прямого начальника за посадою та званням - командира другої механізованої роти першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 при Військовій академії ( АДРЕСА_1 ) старшого лейтенанта ОСОБА_6 , у зв`язку із виконанням останнім обов`язків з військової служби, щодо підтримання військової дисципліни у підрозділі, після цього продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 демонстративно направив в сторону ОСОБА_6 закріплену за ним зброю - автомат АК-7 № НОМЕР_2 , який був розряджений, пересмикнув затвор та натиснув на спусковий гачок, тим самим вчинив погрозу вбивством, щодо свого прямого начальника за посадою та званням - командира другої механізованої роти першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 при Військовій академії ( АДРЕСА_1 ) старшого лейтенанта ОСОБА_6 , у зв`язку із виконанням останнім обов`язків з військової служби, щодо підтримання військової дисципліни у підрозділі.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України - погроза вбивством, заподіянням тілесних ушкоджень та побоїв начальникові, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинені в умовах воєнного стану.

У підготовчому судовому засіданні судом розглянуто угоду про визнання винуватості від 29.09.2022 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, за участю захисника ОСОБА_5 .

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій останнього за ч.5 ст. 405 КК України.

ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного злочину. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, та отримана згода останнього на його призначення. Також отримана письмова згода потерпілого ОСОБА_6 на укладення даної угоди. В угоді передбачено та роз`яснено наслідки її укладення, затвердження та невиконання.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку захисника, який проти затвердження угоди не заперечував, дослідивши заяву потерпілого ОСОБА_6 , від якого отримана письмова згода на укладення угоди між прокуром та обвинуваченим в даному кримінальному провадженні, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, в тому числі, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, оскільки потерпілим надана письмова згода на укладення цієї угоди прокурором.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Захисник не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в його присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає з*явлення із зізнанням, щире каяття та, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення..

Обставиною, що обтяжує покарання, суд вважає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп*яніння.

Судом досліджені матеріали, які характеризують ОСОБА_4 який є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, за місцем служби характеризувався задовільно , на обліку у нарколога , психіатра не перебуває .

Аналізуючи узгоджену в угоді міру покарання, суд бере до уваги, що обвинувачений з*явився зі зізнанням, щиро розкаявся у вчиненому злочині, сприяв розкриттю злочину, приймав участь у відсічі збройної агресії Російської федерації на території України, суд вважає можливим застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м*якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення у виді арешту строком на шість місяців.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченимОСОБА_4 .

Запобіжний захід у виді тримання під вартою , суд вважає за необхідне залишити у виді тримання під вартою.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 29.09.2022 року, у кримінальному провадженні № 0000390 від 08.09.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 405 ч. 4 КК України та призначити узгоджене покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на шість місяців .

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання з 23.09.2022.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку:

1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1