г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2183/22
Номер провадження 1-кп/213/67/23
В И Р О К

Іменем України

07 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, кримінальне провадження №0000171 від 03.09.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, має вищу освіту, одружений, має на утриманні сина ОСОБА_4 , 2012 р.н., раніше судимого вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2022 року за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 15 відсотків із суми грошового забезпечення, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, у військовому званні солдата, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення:

прокурора - ОСОБА_5 ,

сторони захисту:

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

За обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000171:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), перебуваючи на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдата, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу за мобілізацією, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 01 липня 2022 року самовільно залишив місце дислокації військової частини в АДРЕСА_2 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_3 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд за місцем свого проживання, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 29 серпня 2022 року близько 09 год. 00 хв., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 і заявив про себе та вчинений злочин, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

07.02.2023р. між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 , з одного боку та обвинуваченим з іншого боку, за участю захисника, в приміщенні прокуратури укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, згідно якої обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем, який приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку Російської Федерації проти України, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину 2012 р.н., позитивно характеризується за місцем служби та за місцем проживання, наявність передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок захворювання тяжкою хворобою, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про можливість застосування ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У відповідності п. п. в) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню позбавлення волі відповідаютьтри дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт.

Таким чином, з урахуванням наявності вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2022, яким призначено покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення, тобто відповідає 4 (чотирьом) місяцям позбавлення волі.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, сторони дійшли згоди про можливість до покарання призначеного за цим вироком приєднати не відбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2022, за вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, яким призначено покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Крім того, сторони, враховуючи обставини справи та особу винного, погоджуються, що виправлення ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому, на підставі ст. 75 КК України, вважають за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Обвинуваченому було роз`яснено, що в разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор у відповідності до ст. 476 КПК України має право впродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також було роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник кожний окремо - просили затвердити угоду. Обвинувачений також підтвердив всі обставини, викладені в обвинувальному акті, вину визнав повністю. Захисник просила врахувати, що ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення через стан здоров`я, він хворіє на невиліковну хворобу, але в той період лікувався вдома; щиро кається у вчиненому, бажає продовжити проходити військову службу, якщо медична комісія визнає це можливим.

Розглянувши в судовому засіданні угоду між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості, вислухавши з приводу цього пояснення обвинуваченого, думку прокурора та захисника про затвердження угоди, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання.

Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

При укладенні угоди враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме, ступінь сприяння обвинуваченим у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення, обставини, які пом`якшують покарання: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним винуватості.

Судом встановлено, що угода укладена на добровільних засадах, не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання ним винуватості у його скоєнні.

Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 407 ч.5 КК України, за ознаками: самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Злочин відноситься до категорії тяжких.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314,374, 375, 395, 472, 474, 475 КПК України,

УХВАЛИВ

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07.02.2023 року укладену між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 , з одного боку та обвинуваченим з іншого боку, за участю захисника, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Визнати ОСОБА_3 винним за ст.407 ч.5 КК України і призначити узгоджену між сторонами міру покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком приєднати не відбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2022, за вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, яким призначено покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до командира військової частини, а у разі звільнення з військової служби до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти командира військової частини, а у разі звільнення з військової служби уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини, а у разі звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_3 доручити командиру військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби - уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0000171 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті №213/2183/22 (1-кп/213/67/23).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .