У Х В А Л А

09 грудня 2022 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні № 0001257 від 15.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Яготинського відділу Бориспільської окружної прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що Слідчим відділом Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001257 від 15.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України.

За твердженням слідчого, у ході досудового розслідування встановлені такі обставини. ОСОБА_4 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, в невстановленому досудовим слідством місці без отримання дозволу на носіння і зберігання вибухових пристроїв, придбав ручну осколкову гранату «Ф-1», призначену для ураження живої сили противника, яку розмістив у своєму автомобілі марки «Mercedes-Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_1 , де почав її незаконно зберігати. 15.10.2022, близько 13 год. 10 хв., ОСОБА_4 не маючи передбаченого законом дозволу на носіння вибухових пристроїв, на своєму автомобілі марки «Mercedes-Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_1 , діючи умисно, перевіз ручну осколкову гранату «Ф-1» до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , де шляхом виймання штопорного кільця, привів її у бойову готовність. В подальшому, ОСОБА_4 , з метою заподіяння смерті ОСОБА_7 , тримаючи ручну осколкову гранату Ф-1 у лівій руці, проник на територію вищевказаного домоволодіння, де в цей час знаходився ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Побачивши у лівій руці ОСОБА_4 бойову гранату, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали тікати на територію свого подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу ОСОБА_4 , тримаючи зведену у бойову готовність ручну осколкову гранату Ф-1 у лівій руці, реалізуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 , усвідомлюючи що своїми діями застосовує спосіб вбивства останнього як небезпечний для життя не тільки однієї людини, а й інших людей, побіг за останнім. Після цього, близько 13 год. 12 хв. ОСОБА_4 лівою рукою кинув в сторону ОСОБА_7 ручну осколкову гранату Ф-1, яка перелетіла через сітчастий паркан та вибухнула на території сусіднього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час перебувала ОСОБА_9 . В результаті вибуху ручної осколкової гранати Ф-1, ОСОБА_9 спричинено осколкове поранення правого передпліччя. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в результаті вибуху ручної осколкової гранати Ф-1 тілесні ушкодження не заподіяні, оскільки останні вчасно вжили заходів щодо збереження свого життя та здоров`я. Після вчинення злочину, ОСОБА_4 на своєму автомобілі марки «Mercedes-Benz S 500», д.н.з. НОМЕР_1 поїхав у невідомому напрямку.

Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того він вчинив злочини перебуваючи на випробувальному терміні. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину та раніше вчинених корисливих злочинів, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та поведінку підозрюваного після цього, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив продовжити підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою. В свою чергу, підозрюваний та його захисник заперечили щодо клопотання слідчого у зв`язку з відсутністю обґрунтованої підозри та просили слідчого суддю обрати інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2022 р. підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.12.2022 року.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Санкція ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, а тому, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим. Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана в клопотанні фабула у сукупності з наданими підозрюваним поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України. Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій вказаного кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено протокол огляду місця події; заяву ОСОБА_7 про вчинення відносно нього ОСОБА_4 протиправних дій; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протокол огляду відеозапису з камер відеоспостереження, які; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, під час проведення якого свідок ОСОБА_8 ; протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протокол обшуку транспортного засобу «Mercedes-Benz S500» д/н НОМЕР_1 ; протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 . Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_13 кримінального правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Підозрюваний ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України. Санкція ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі. Тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Вироком Яготинського районного суду Київської області від 15 червня 2021 року ОСОБА_4 був засуджений до 2 років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, тобто погрози вбивством. В межах тієї справи та цього кримінального провадженням потерпілим є ОСОБА_7 , події злочинів вчинялись на території його домоволодіння в АДРЕСА_1 . З метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, через неможливість постійного контролю за його діями, зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків. Окрім того ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення. Отже, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що підозрюваний може вчиняти в подальшому дії з метою переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків. Отже, слідчий суддя вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (у тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і руху кримінального провадження. На думку слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення. Про обрання відносно підозрюваного особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до підозрюваного особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 16.01.2023 року включно.

Утримувати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у Державній установі «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 12.12.2022 об 08.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_14 ОСОБА_15