Справа № 448/256/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/975/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000562 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 29.03.2022 року відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2017р. за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289, ст.70 КК України - до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого від відбуття покарання з наданням іспитового строку терміном на 1 рік 6 місяців. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 21.05.2019 скасовано звільнення від відбування покарання та направлено в місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання;

- вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.08.2021р. за ч.2 с.15- ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України - до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

- вироком Сокальського районного суду Львівської області від 21.10.2021р. за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України - до 5 років 3 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 29.03.2022, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Сокальського районного суду Львівської області від 21.10.2021 - у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року), зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання, строк його попереднього ув`язнення з 14.11.2018 року по 06.10.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання, як строк попереднього ув`язнення - період його перебування в установі попереднього ув`язнення з 07.10.2021 року по день набрання даним вироком суду законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати ОСОБА_7 частково відбуте покарання за вироком Сокальського районного суду Львівської області від 21.10.2021 р.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з часу фактичного затримання - з 14.11.2018 року.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз в сумі 1362 гривні 96 коп. - стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Даний вирок оскаржив захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 який просить вирок суду першої інстанції змінити в частині не зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в строк покарання з розрахунку одним день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період із 03.12.2018 по день набрання вироком законної сили та зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період із 03.12.2018р. по день набрання вироком законної сили.

Фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та призначене йому покарання стороною захисту не оскаржується.

Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим у частині не зарахування місцевим судом на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VII строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період із 03.12.2018 року по 07.10.2021 року. Вважає, що вказані обставини свідчать про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування чи зміні вироку суду

Захисник вказує, що згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 засуджений за кримінальні правопорушення, які вчинені у липні 2016, 03.06-04.06.2017 року, тобто епізоди злочинної діяльності вчинені на час дії Закону, а саме ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ, яка діяла у період із 24.12.2015 року по 20.06.2017 року, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зазначає, що згідно позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у Постанові від 29.08.2018 року справа №663/537/17, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ (пряма дія Закону № 838-УІІІ). Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Вважає, що призначаючи покарання у кримінальному провадженні суд першої інстанції помилково не застосував ч. 5 ст. 72 КК України у редакції, яка діяла в період із 24.12.2015 року по 20.06.2017 року згідно редакції Закону № 838-УІІІ (пряма дія Закону № 838-УІІІ), тобто в строк покарання не зарахував строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі за період із 03.12.2018 року по день набрання вироком суду законної сили.

Захисник вказує, що судом першої інстанції для зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі було взято до уваги період із часу постановлення ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 07.10.2021 року, якою ОСОБА_7 був залишений в установі попереднього ув`язнення, а інший період коли він залучався до участі у цій же справі суд чомусь необґрунтовано не взяв до уваги та не врахував призначаючи покарання. Звертає увагу, що Мостиським районним судом Львівської області від 03.12.2018 року було зроблено вимогу (вперше) у Львівську установу виконання покарань № 19 для здійснення етапування ОСОБА_7 і залучення його в якості обвинуваченого до цього кримінального провадження у період коли він був взятий під варту, а тому саме із цього періоду, на думку захисника, повинен бути зарахований термін тримання під вартою із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи неповнолітнім, на початку липня місяця 2016 року о 20:00 год., таємно, через незачинені двері, з метою вчинення крадіжки, проник в Крукеницьку ЗОШ І-ІІІ ступенів, корпус №2, що за адресою: АДРЕСА_2 , де з навчального класу та кабінету психолога викрав комп`ютерну клавіатуру, маніпулятор типу «миша», монітор та системний блок загальною вартістю 4086 грн., дві колонки до комп`ютера вартістю 600 грн., два мікрофони з кабелями вартістю 974 грн., дві ідентичні акустичні системи (колонки) потужністю по 300W вартістю 3818,34 грн., мікшерний пульт торгової марки «Intel» моделі «МХ-880E» вартістю 1928,34 грн., підсилювач звуку марки «REC-PPS600S» вартістю 2165 грн., чим своїми умисними діями спричинив відділу освіти Мостиської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 13578,68 грн.

Він же, повторно, 03.06.2017 року о 21:00 год., з метою вчинення крадіжки, через відчинене вікно, проник до Крукеницької ЗОШ І-ІІІ ступенів, корпус №2, що в с.Крукеничі вул.Шевченка, 67 Мостиського району Львівської області, де з навчального кабінету фізики викрав пачку паперу формату А-4 вартістю 99 грн. та два прапори України загальною вартістю 330 грн., чим своїми умисними діями спричинив відділу освіти Мостиської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 429 грн.

Він же, повторно, 04.06.2017 року о 23:00 год., за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_10 , котрий згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 06.08.2019 року по даному епізоду визнаний винним та засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та відповідно до ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2021 року звільнений від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, з метою вчинення крадіжки, через відчинене вікно, проникли в Крукеницьку ЗОШ І-ІІІ ступенів, корпус №2, що в с.Крукеничі, вул.Шевченка,67 Мостиського району Львівської області, де викрали: з кабінету фізики ноутбук торгової марки «Асеr» моделі «Аsріrе 3003WLMi» з зарядним пристроєм до нього, вартістю 830 грн., з кабінету директора - системний блок торгової марки «НР» моделі «Соmpaq dх 7400 Місrotower», вартістю 865 грн., монітор торгової марки «ХЕRОХ» моделі «ХА7-19І», вартістю 809,10 грн., клавіатуру торгової марки «Gembird», вартістю 63 грн., маніпулятор типу «миша» торгової марки «Genius» моделі «NetScroll 100», вартістю 72 грн, з методичного кабінету - системний блок вартістю 2000 грн., чим своїми умисними діями спричинили відділу освіти Мостиської РДА матеріальну шкоду на загальну суму 4639,10 грн.

Заслухавши доповідача, думку захисника - адвоката ОСОБА_6 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченому ОСОБА_7 обрано покарання в межах санкції статі обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, детальний аналіз наявних у справі доказів дозволив суду першої інстанції зробити висновок про те, що вина ОСОБА_7 повністю підтверджена дослідженими судом доказами.

Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та ніким не оскаржуються.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у приміщення, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 50 КК України мав на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В даній справі, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховував дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, та перевірено в суді апеляційної інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_7 вчинив злочин по даній справі у неповнолітньому віці, обставинами що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю у скоєному; обставин, що обтяжують покарання - судом першої інстанції не встановлено. Крім того судом було враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а також, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання; позитивно характеризується за місцем проживання, посередньо характеризувався за місцем навчання; раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності; його (обвинуваченого) стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; його сімейний та матеріальний стан - на час вчинення кримінальних правопорушень був учнем вищого професійного училища №20 м.Львова; його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину зокрема щире розкаяння у вчиненому, відшкодування заподіяної шкоди, усвідомлення протиправності своєї поведінки; суд врахував і думку представника потерпілого, котрий залишив на розсуд суду призначення міри покарання останньому та не мав до обвинуваченого жодних претензій матеріального і морального характеру, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з ізоляцією від суспільства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_7 досягнувши повноліття не побажав стати на шлях виправлення та продовжив вчиняти корисливі злочини.

Покликання захисника обвинуваченого зазначені в апеляційній скарзі, щодо неправильного обрахування міри покарання у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України, з врахуванням періоду перебування обвинуваченим ОСОБА_7 під вартою, в період попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженні, то такі не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Суддею першої інстанції призначено ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі. Крім того судом першої інстанції, при призначення остаточного покарання було враховано, що ОСОБА_11 був засуджений до покарання у виді позбавлення волі згідно інших вироків. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі, з врахуванням вимог ч.5 ст. 72 КК України та практики Верховного Суду по цьому питанню.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи наявні в матеріалах кримінального провадження та викладені та проаналізовані у вироку суду першої інстанції, а саме обґрунтування в часі вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень (крадіжок) по даній справі: у липні місяці 2016 р., 03.06.2017 р. та 04.06.2017 р..

Крім того :

- по даній справі Мостиським районним судом Львівської області ухвалено вирок від 06.08.2019 р. відносно двох осіб - обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 04 грудня 2017 року, котрим ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненого від відбуття покарання з наданням іспитового строку терміном на 1 рік 6 місяців, - виконувати окремо;

- вказаний вирок суду від 06.08.2019 р. згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 20.10.2020 р. залишено без змін, тобто такий набрав законної сили 20.10.2020 р.;

- згідно постанови Верховного суду від 25.03.2021 р. - вказаний вирок суду від 06.08.2019 р. та ухвалу суду від 20.10.2020 р. щодо ОСОБА_7 - скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції;

- запобіжний захід в межах даного кримінального провадження, що перебуває на розгляді Мостиського районного суду Львівської області про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України взагалі судом не обирався.

- на стадії досудового розслідування по іншому кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні в червні місяці 2018 року злочинів, ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області лише від 14.11.2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів та в подальшому, ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 03.12.2018 р., останньому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 31.01.2019 р., який судом продовжувався до набрання вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.08.2021 року, тобто до 04.09.2021 року;

- обвинуваченого ОСОБА_7 доставляли з Львівської установи виконання покарань №19 на розгляд даного кримінального провадження з дозволу Червоноградського міського суду Львівської області, як в період розгляду справи в суді першої так і апеляційної інстанцій;

- ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 09.10.2019 р. обвинуваченого ОСОБА_7 тимчасово залишено у Львівській установі виконання покарання №19, так як, згідно ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 21.05.2019 р. останньому скасовано звільнення від відбування покарання з випробування, призначеного по вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2017 р. Вказана ухвала суду, згідно ухвали Львівського апеляційного суду від 16.08.2019 р. залишена без змін;

- вказане кримінальне провадження 08.04.2021 року надійшло на новий розгляд до Мостиського районного суду Львівської області після скасування згідно постанови Верховного Суду від 25.03.2021 р. та, як і на час надходження, так і на час розгляду справи в суді обвинувачений ОСОБА_7 був тимчасово залишений в Львівській установі виконання покарання №19 згідно ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 09.10.2019 р., тобто Мостиським районним судом Львівської області не обирався запобіжний захід;

- вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.08.2021 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, перший з яких вчинено 29.06.2018 року та засуджено за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, було визначено судом остаточне покарання на підставі вимоги ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2017 р. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вказано рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 14.11.2018 року. Вирок суду набрав законної сили 04.09.21 р.;

- згідно ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 07.10.2021 р. по даному кримінальному провадженні обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий був засуджений та відбував покарання згідно вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 04.08.2021 року за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ст.71 КК України у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, тимчасово залишено в Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» до завершення розгляду даного кримінального провадження;

- вироком Сокальського районного суду Львівської області від 21.10.2021 р. обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, який вчинено 22.09.2018 року та засуджено за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, було визначено судом остаточне покарання на підставі вимоги ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, яке призначено за даним вироком, більш суворим, яке призначене вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 04.08.2021р. Вирок набрав законної сили 03.12.21 р.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, на підставі ч.5 ст.72 КК (у редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) необхідно зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання, як строк попереднього ув`язнення - період його перебування в установі попереднього ув`язнення з 07.10.2021 року по день набрання даним вироком суду законної сили - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки обвинувачений, будучи особою, яка відбуває покарання, до якого він засуджений в іншому кримінальному провадженні (згідно вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 04.08.2021 року), був залишений в Державній установі «Львівська установа виконання покарань - 19» згідно ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 07.10.2021р. з метою та на час розгляду нового (даного) кримінального провадження щодо вчинених ним злочинів в липні 2016 року та червні 2017 року (тобто вчинених до 20.06.2017 року, а саме до закінчення дії вказаної редакції Закону).

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих.

На підставі наведеного вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстав для скасування в частині призначення покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника неповнолітнього обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 29 березня 2022 року у кримінальному провадженні відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії рішення суду.

Головуючий:

Судді: