13.12.2022
Справа № 642/1541/22
Провадження № 1-кс/642/894/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу 31/1 Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному проваджені внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000918 від 25.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова із клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Як вбачається з клопотання, у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000918 від 25.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підзрюється ОСОБА_5 викладені слідчим письмово в клопотанні.

13.10.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

14.10.2022 слідчим суддею Київського районного суду міста Полтави щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 11.12.2022.

05.12.2022 на адресу заступника керівника Харківської обласної прокуратури скеровано клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3 х місяців, тобто до 13.01.2023.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 слідчий підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: із показань свідка ОСОБА_7 , який показав, що він у зв`язку із скрутним становищем та відсутністю можливості прогодувати родину був вимушений почати пошук роботи в с. Петропавлівка. В середині червня 2022 року він звернувся до Петропавлівської ОТГ з метою отримання хоча б якоїсь роботи. Самопроголошеним головою Петропавліської ОТГ був ОСОБА_8 . Він був призначений окупаційною владою на посаду в.о голови Петропавлівського територіального відділу ТЦА Куп`янського району Харківської області. Останній запропонував ОСОБА_7 посаду електрика в Петропавлівському територіальному відділі. Самопроголошений голова Петропавлівського ТВ призначив на посаду

в.о. заступника голови Петропавлівського територіального відділу ВЦА Куп`янського району, Харківської області ОСОБА_9 . Демченком, також було призначено ОСОБА_10 в.о. начальника сектору адміністративно-господарського забезпечення, а ОСОБА_5 в.о. завідувача сектору житлово-комунального господарства. ОСОБА_5 являється працівником Харківської митниці, яку він займає посаду свідку не відомо.

З 13.07.2022 року ОСОБА_7 вийшов на роботу до Петропавлівської ТВ. Робоче місце розташовувалось у приміщенні пожарної частини с. Петропавлівки. Його безпосереднім керівником був ОСОБА_10 , але свідок також отримував вказівки від ОСОБА_5 . ОСОБА_11 особисто надавав вказівки щодо виконання ремонтних та налагоджувальних робіт по всьому Петропавлівському територіальному відділу. ОСОБА_7 було призначено заробітну плату у розмирі 16000 руб. на місяць. Службовий кабінет ОСОБА_5 знаходився у колишньому відділенні пошти але окупаційною владою селища у цьому приміщенні було створено адміністративний будинок Петропавлівського територіального відділу. В цьому будинку знаходилась вся самопроголошена влада Петропавлівського територіального відділу.

Аналогічні свідчення щодо діяльності ОСОБА_5 в частині колабораційній діяльності надали свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України підтверджується також матеріалами керівника сил і засобів ВКР СБ України ОУВ «Харків» полковника ОСОБА_14 , згідно яких відразу після окупації с. Петропавлівка Куп`янського району Харківської області ОСОБА_5 добровільно зайняв посаду в. о. завідувача сектору житлово-комунального господарства Петропавлівської об`єднаної територіальної громади тимчасової цивільної адміністрації Куп`янського району Харківської області, займаючи вищезазначену «посаду», виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Допитаний під час досудового розслідування у процесуальному статусі підозрюваного ОСОБА_5 повідомив, що суть підозри йому зрозуміло, дав повні, послідовні показання з приводу оголошеної підозри.

Таким чином, слідчий зазначає, що органом досудового розслідування обґрунтовано інкриміновано ОСОБА_5 вчинення тяжкого умисного злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

14.10.2022 слідчим суддею Київського районного суду міста Полтави щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 11.12.2022.

05.12.2022 на адресу заступника керівника Харківської обласної прокуратури скеровано клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3 х місяців, тобто до 13.01.2023.

У зв`язку з тим, що строк дії запобіжного заходу закінчується 11.12.2022, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування..

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України КПК України, посилаючись на необхідність забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність ризиків, які враховані судом при обранні запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.

Сторона обвинувачення зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

У відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжним заходом є тримання під вартою.

Також, в абзаці 8 частини 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Крім того, слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні виконано ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів.

На теперішній час необхідно провести інші слідчі дії, спрямовані на забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження, а саме: отримати висновок судово-почеркознавчої експертизи, вирішення питання про арешт майна підозрюваного, відкриття сторонам матеріалів досудового розслідування та надати їм доступ до матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт, і вручити його підозрюваному.

Проведення вищевказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій потребує додаткового часу, а їх значення для досудового розслідування має вирішальний характер, у зв`язку з тим, що після їх виконання шляхом повного, всебічного та неупередженого аналізу всіх обставин кримінального провадження, буде прийнято рішення про остаточну кваліфікацію дій підозрюваного.

Крім того, відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, матимуть значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження.

Перешкодою раніше здійснити вищевказані слідчі та процесуальні дії, незважаючи на вжиті заходи з боку органу досудового розслідування є складність провадження, введення воєнного стану в державі, велика кількість слідчих та інших процесуальних дій, проведення яких вимагає тривалого часу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного в межах строку досудового розслідування, який постановою заступника керівника Харківської обласної від 09.12.2022 року продовжено до 13.01.2023 року.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 щодо продовження строку запобіжного заходу заперечували, вказували на необгрунтовану підозру, недоведеність ризиків, та просили відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

З матеріалів судової справи, наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88).

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовження обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.

Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, слідим суддею не приймаються.

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних ( фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, а обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою до 13.01.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 369-372, 376, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ :
Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 13 січня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали до 13 січня 2023 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1