Справа № 545/6111/22
Провадження № 1-в/545/70/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2023 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, раніше судимої:

31.03.2023 Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. звільнена 22.05.2014 на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014.

Засуджена вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2019 за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку покарання - 29.07.2019, кінець строку покарання - 26.07.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація державної установи «Надержищинська виправна колонія (№65)» та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування щодо засудженої ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула встановлені законом частину строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, вважає, що засуджена за час відбування покарання не довела своє виправлення, не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Від засудженої та представника колонії на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно -дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Встановлено, що ОСОБА_4 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2019, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 22.12.2020, засуджена за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; строк відбування покарання рахується з 29.07.2019, зараховано строк її попереднього ув`язнення з 05.02.2018 по 07.02.2018.

Встановлено, що засудженою відбуто більше 1/2 частини строку покарання.

За весь час відбування покарання засуджена мала 2 заохочення, останнє датоване 04.10.2022, та одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку.

З 29.07.2019 перебувала в ДУ «Київський слідчий ізолятор», характеризувалась негативно, мала одне стягнення.

З 27.10.2021 відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

Як вбачається із характеристик на засуджену ОСОБА_4 від 18.11.2021, 15.04.2022 остання перебуваючи в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)» характеризувалася посередньо (а о/с 109-110, 128-129).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань спільного засідання спостережної комісії Полтавської райдержадміністрації та державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» від 18.11.2021 №32, від 15.04.2022 №10 згідно яких вбачається, що засуджена не стала на шлях виправлення в зв`язку із чим їй було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, застосуванні умовно-дострокового звільнення. (а. о/с 118, 136).

Лише відповідно до останньої характеристики від 03.03.2023 року ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Досліджені судом матеріали справи засудженої ОСОБА_4 свідчать про її нестабільну поведінку протягом усього періоду відбування покарання, однак в її поведінці сталися позитивні зміни, які вказують, що засуджена почала ставати на шлях виправлення.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_4 в повній мірі не довела свого виправлення, а тому застосування до неї умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженої, її поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду подання, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_4 довела своє виправлення і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні спільного подання державної установи «Надержищинська виправна колонія (№65)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1