Справа № 727/9747/22
Провадження № 1-кп/727/464/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого - судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002338 від 04.08.2022 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Чернівці, проживаючого в АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні одна малолітня дитина, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого: 26.01.2015 року Шевченківським районним судом м.Чернівці за ч.1 ст.121 КК України, на підставі ст.69 КК України, до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин проти громадської безпеки при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_5 у невстановлений під час проведення досудового розслідування час, у невстановленому місці та у невстановлений спосіб, всупереч Положенню про дозвільну систему, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року з наступними змінами, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року з наступними змінами, тобто без передбаченого законом дозволу виготовив предмет, що відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-22/5351-ХЗ від 08.09.2022 року є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовленої саморобним шляхом.
Надалі, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що незаконно виготовлений ним предмет є холодною зброєю ударно-дробильної дії, діючи умисно, протиправно, без передбаченого законом дозволу, носив його в кишені своєї сумки при собі, переміщуючись різними вулицями м. Чернівці, Чернівецької області.
У подальшому, ОСОБА_5 03.08.2022 року рухався по вул.Ентузіастів в м.Чернівці, де приблизно о 14 год. 50 хв. біля будинку №14 був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, яким повідомив про наявність у нього вилученого з обігу предмету без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до ст.34 та ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» працівники Управління патрульної поліції в Чернівецькій області провели поверхневу перевірку, під час якої ОСОБА_5 добровільно видав металевий предмет, який відповідно до висновку експерта №СЕ-19/126-22/5351-ХЗ від 08.09.2022 року є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовленої саморобним шляхом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах, самостійно виготовив кастет та носив його при собі. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.263 КК України, тобто в носінні та виготовленні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення: те, що злочин, передбачений ч.2 ст. 263 КК України є нетяжким, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий та вчинив новий злочин у період непогашеної судимості.
Суд також враховує, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, у вчиненому щиро розкаявся.
Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), дотримання принципу верховенства права є однією з умов демократичного суспільства.
Зокрема,п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених злочинів, обставину, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення, оскільки даний вид покарання є необхідним для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 .
Призначення покарання в межах санкції статті буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, з урахуванням чого суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_5 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Зважаючи на те, що у справі було понесені витрати на залучення експерта, суд, враховуючи вимоги ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути вказані витрати з ОСОБА_5 .
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання обраховувати з моменту затримання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 755 грн. 12 коп.

Речовий доказ: кастет, який поміщений у сейф-пакет №3701424 та переданий на зберігання до камери обліку зброї та боєприпасів СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області знищити.
Речовий доказ: ДВД диск, який зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1