28.12.2022
справа № 642/2064/22
провадження №1-кс/642/1094/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова:

у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова клопотання ст. слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 погоджене заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 31.05.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України про продовження строку досудового розслідування, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що Другим СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000875 від 17.10.2022 (виділене з матеріалів кримінального провадження № 0000379 від 31.05.2022) за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України, як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України Конституції України.

Зокрема положення статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократично, соціальною, правовою унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Законом України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 визначено, що обороноздатність держави - здатність держави до захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Вона складається з матеріальних і духовних елементів та є сукупністю воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони та належних умов для його реалізації.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

На території України не допускається розташування іноземних військових баз.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним правовим діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування, як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується, як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Порушуючи вказані норми Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_8 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимогам пп. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (дали ЗС РФ) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України всупереч порядку, встановленому Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесеночасткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Відповідно до Закону України № 2265-IX від 22.05.2022 «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії Російської Федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визначено, що Російська Федерація (далі РФ) є державою-терористом, однією з цілей політичного режиму якої є геноцид Українського народу, фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.п. 1, 2 Положення про Державну податкову службу України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 № 846) (надалі Положення) Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. ДПС у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно п.п. 1 п. 3 Положення, основними завданнями Державної податкової служби є, зокрема, реалізація державної податкової політики, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління ДПС у Харківський області, затвердженого наказом Державної податкової служби України № 643 від 12.11.2020 (зі змінами, зокрема, внесеними наказом ДПС від 04.03.2021 № 264), Головне управління ДПС у Харківський області є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України та забезпечує реалізацію повноважень Державної податкової служби України на території Харківської області.

З червня 1985 року ОСОБА_4 проходить службу в податкових органах. 25.04.1994 ОСОБА_4 прийняла Присягу державного службовця, згідно якої, присягнула вірно служити народові України, суворо дотримуватися Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки.

Наказом начальника Головного управління Державної податкової служби в Харківській області № 11-о/ВП від 12.01.2021 «Про призначення працівників», ОСОБА_4 призначено на посаду головного державного ревізора-інспектора Куп`янського відділу податків і зборів фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування ГУ ДПС в Харківській області.

У період збройного конфлікту, у лютому 2022 року збройними силами країни агресора РФ окуповано м. Куп`янськ Харківської області.

Починаючи з середини березня 2022 року до початку вересня 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, обіймаючи посаду головного державного ревізора-інспектора Куп`янського відділу податків і зборів фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування ГУ ДПС в Харківській області, будучи працівником правоохоронного органу України, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії РФ проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та співпрацювала з представниками збройних формувань РФ, які здійснили окупацію міста Куп`янськ Харківської області за наступних обставин.

Так, з середини березня 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Куп`янськ Харківської області, в невстановленому в ході досудового розслідування місці, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Державної податкової служби України, з метою надання допомоги ворожій державі РФ та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступила у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань РФ на території міста Куп`янськ Харківської області пройшла співбесіду та отримала від них пропозицію на зайняття посади у незаконно створеному органі окупаційної влади «Налоговая служба Харьковской области» на території м. Куп`янськ та забезпечила виконання обов`язків з постановки на податковий облік підприємців, які були вимушені співпрацювати з окупаційною владою, видачі дозвільних документів на зайняття підприємницькою діяльністю та прийняття податкової звітності.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 використала свої знання та досвід співробітника Державної податкової служби України, з метою забезпечення становлення і функціонування на тимчасово окупованій території Харківської області незаконно створеного органу окупаційної влади «Налоговая служба Харьковской области», з середини березня 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), використовуючи статус працівника «Налоговой службы Харьковской области», перебуваючи за адресою місця розташування новоствореного органу АДРЕСА_1 , забезпечувала видачу патентів та інших дозвільних документів на здійснення підприємницької діяльності особам, які були вимушені співпрацювати з окупаційною владою та прийняття звітності від вказаних осіб, продовжуючи виконання вищезазначених функцій до звільнення тимчасово окупованих територій, в т.ч. м. Куп`янськ на початку вересня 2022 року.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , в період часу з середини березня 2022 року до початку вересня 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вступила до незаконно створеного органу, окупаційної адміністрації рф, забезпечила виконання обов`язків з постановки на податковий облік підприємців, які були вимушені співпрацювати з окупаційною владою, видачі дозвільних документів на зайняття підприємницькою діяльністю та прийняття від них податкової звітності, здійснивши, тим самим, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з РФ, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинила діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

30.09.2022 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 615 КПК України та останню повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: допитом свідка ОСОБА_9 , державного інспектора Куп`янської ДПІ ГУ ДПС в Х/о, яка повідомила, що ОСОБА_4 співпрацює з ворогом та виконує функції з оформлення відповідних документів для адміністрування податків з фізичних осіб-суб`єктів господарювання на території Куп`янського району Харківської області на користь новоствореного представниками окупаційних військ «Податкової служби Харківської області», надала представникам окупаційних військ відомості про фізичних осіб - суб`єктів господарювання району; допитом свідка ОСОБА_10 , державного інспектора Куп`янської ДПІ ГУ ДПС в Х/о, яка повідомила, що вона разом із братом ОСОБА_11 у серпні 2022 під час відвідування будівлі податкової Купянської ДПІ бачила ОСОБА_4 Карабельникову ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , які здійснювали діяльність з прийому звітності від підприємців у створеному окупаційною владою податковому органу; допитом свідка ОСОБА_14 , начальника управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Харківській області, яка підтвердила показання ОСОБА_9 та додатково повідомила, про те, що їй в телефонній розмові працівник Куп`янської ДПІ ОСОБА_15 , яка на цей час перебуває за межами України повідомила, що після окупації м. Куп`янськ, ОСОБА_4 одразу почала співпрацювати з окупантами; допитом свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що йому зі слів його дружини ОСОБА_17 ( на цей час перебуває за межами України) стало відомо, що ОСОБА_4 у березні 2022 разом з іншими працівниками Куп`янської ДПІ ( ОСОБА_18 Редя ОСОБА_19 Корабельникова ОСОБА_20 Ключко ОСОБА_21 ) проходила співбесіди з окупантами у новостворений незаконний орган окупаційної влади; допитами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які повідомили, що приблизно влітку перебуваючи в приміщенні податкової м. Куп`янськ та отримували патенти на торгівлю алкоголем. Серед працівників, які займалися оформленням відповідних документів була і ОСОБА_4 ; документами, вилученими під час проведення обшуку приміщення т.зв «Налоговой службы Харьковской области», серед яких виявлено документи за підписом ОСОБА_4 як посадової особи «Налоговой службы Харьковской области»;

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 30.12.2022. Враховуючи вказаний факт, слідчий вбачає за необхідне звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування до 2-х місяців, тобто, до 28.02.2022.

Так завершити досудове розслідування до спливу зазначеного вище тримісячного строку не представляється можливим внаслідок складності кримінального провадження, оскільки під час подальшого розслідування необхідно виконати значний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: допитати інших осіб, яким відомі обставини діяльності підприємства «Налоговая служба Харьковской области» під час тимчасової окупації м. Балаклія; провести додаткові слідчі дії, спрямовані на виявлення та долучення до матеріалів кримінального провадження документів щодо діяльності незаконно створеного органу «Налоговая служба Харьковской области»; зібрати матеріали, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 ; з урахуванням всіх зібраних доказів скласти остаточне письмове повідомлення про підозру та виконати вимоги ст. 276-279 КПК України в повному обсязі; ознайомити сторону захисту з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та направити їх до суду.

Об`єктивно вищевказані дії можуть бути виконані в п`ятимісячний строк, з урахуванням чого необхідним є продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000875 від 17.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до п`яти місяців.

Тримісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 30.12.2022, а закінчити досудове розслідування до вказаного строку у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, яка полягає у необхідності виконання значного обсягу слідчих та процесуальних дій, проведення яких ускладнено військовою агресією рф проти України, орган досудового розслідування просить продовжити строк досудового розслідування до 2-х місяців, тобто до 28.02.2022.

Вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії не були завершені раніше у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, яка полягає у необхідності виконання значного обсягу слідчих та процесуальних дій, проведення яких ускладнено військовою агресією рф проти України.

Обставинами, які перешкоджали здійсненню цих процесуальних дій раніше є проживання ряду свідків поза межами Харківської області та необхідність підготовки повідомлення про підозру в кінцевій редакції, виконання вимог ст. 290 КПК України.

Отримання результатів за запланованими вищевказаними слідчими (розшуковими) та процесуальними діями мають суттєве значення для правильної правової кваліфікації кримінального правопорушення та забезпечення повноти як досудового розслідування так і судового розгляду в подальшому.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі.

Адвокат та підозрюваний не заперечували проти продовження строків досудового розслідування.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Другим СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000875 від 17.10.2022 (виділене з матеріалів кримінального провадження № 0000379 від 31.05.2022) за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

30.09.2022 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 615 КПК України та останню повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Постановою заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 продовжено строк досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні, до трьох місяців, тобто до 30.12.2022.

Частина 1 статті 219 КПК України зазначає, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Водночас, частиною 4 статті 219 КПК України встановлено, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу: до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

Слідчим суддею може бути продовжено строк досудового розслідування злочину за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора, з дня повідомлення особі про підозру про злочин, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження (частина 3, 4 статті 294 КПК України).

Частиною 5 статті 295-1 КПК України встановлено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, якщо слідчий не доведе, що додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, а також якщо досліджені під час вирішення цього питання обставини свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру, та/або підозрюваний причетний до цієї події кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого за змістом та обґрунтуванням відповідає вимогам, передбаченим статті 295-1 КПК України, та стороною обвинувачення доведена необхідність продовження строку досудового розслідування, оскільки такий додатковий строк необхідний для проведення всього комплексу слідчих та процесуальних дій, зазначених у клопотанні.

Вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії не були завершені раніше у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, яка полягає у необхідності виконання значного обсягу слідчих та процесуальних дій, проведення яких ускладнено військовою агресією рф проти України.

Обставинами, які перешкоджали здійсненню цих процесуальних дій раніше є проживання ряду свідків поза межами Харківської області та необхідність підготовки повідомлення про підозру в кінцевій редакції, виконання вимог ст. 290 КПК України.

На переконання слідчого судді, для проведення слідчих та процесуальних дій, зазначених слідчим у клопотанні, є доцільним продовження строку досудового розслідування до двох місяців, оскільки на даний час є очевидним той факт, що провести слідчі розшукові дії, призначити і провести інші необхідні для досудового розслідування процесуальні дії у строк до 30.12.2022 року є неможливим внаслідок особливої складності провадження.

Зважаючи на викладене, те, що строк, на який прохає слідчий продовжити строк досудового розслідування, не перевищує визначеного законодавством строку, слідчий суддя погоджується з твердженням сторони обвинувачення, що два місяці є достатнім часом для проведення повного та неупередженого досудового розслідування, у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню, а строк досудового розслідування продовженню.

Керуючись статтями 219, 294, 295-1, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ст. слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 погоджене заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000875 від 31.05.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України про продовження строку досудового розслідування задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000875 від 17.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, внаслідок складності кримінального провадження до двох місяців, тобто до 28.02.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1