печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подали скаргу, адвоката: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою захисника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на повідомлення Керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 19.05.2022 року про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 звернувся в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 19.05.2022 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022 року.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 13.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч.ч. 1, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, в межах якого 19.05.2022 року Керівником Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України.

Захисник зазначає, що повідомлення про підозру є незаконним, ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування та не вручене в порядку здійснення повідомлення про підозру, без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованих діянь; вважає підозру необґрунтованою, у повідомленні про підозру відсутні фактичні обставини події, підтвердженні доказами, які б вказували на наявність складу та події злочину.

Наведені обставини та порушення, допущені органом досудового розслідування, у своїй сукупності є підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

У судовому засіданні захисник підтримав скаргу в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній факти та обставини, просив її задовольнити.

У судовому засіданні слідчий щодо задоволення скарги заперечував, просив відмовити. Зазначив, що повідомлена ОСОБА_5 підозра є законною та ґрунтується на наявності достатніх доказів для підозри останньому у вчиненні кримінальних правопорушень, вручена відповідно до вимог кримінального процесуального закону; на даний час прокурором у вказаному кримінальному провадженні прийнято рішення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Крім того, слідчий посилається на порушення стороною захисту правил територіальної підсудності, оскільки відповідно до організаційно-розпорядчих актів, прийнятих керівництвом Державного бюро розслідувань, з урахуванням введення воєнного стану - місцем здійснення досудового розслідування проваджень, слідство у яких здійснюється співробітниками вказаного підрозділу Центрального апарату, визначено місцезнаходження Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, тобто в межах Личаківського районного суду м. Львова.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалась фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Вислухавши думку захисника в обґрунтування скарги, пояснення слідчого, вивчивши скаргу, дослідивши долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2022 року за № 0000032 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України.

В межах здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 19.05.2022 керівником Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 складено і підписано повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів), та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України (незаконне переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усуненням перешкод, вчинене службовою особою з використанням службового становища щодо кількох осіб).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Так, згідно з ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити, зокрема, такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (п. 1 абз. 2 ч. 1); підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 абз. 2 ч. 1). Отже, ст. 277 КПК України регламентує, що в обох випадках ідеться про одну й ту саму особу прокурора. Більше того, за структурою повідомлення про підозру, визначеною в Кодексі й навіть розбитою на пункти, підпис прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, ставиться після роз`яснення прав підозрюваного (п. 7 абз. 2 ч. 1). Тому роз`ясняти права підозрюваного має виключно прокурор, який прийняв процесуальне рішення, - склав, тобто безпосередньо здійснив, повідомлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вище викладені норми закону, слід дійти висновку, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язує набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

У той же час, повідомлення про підозру ОСОБА_5 складено 19.05.2022 року та не було вручено останньому в день його складання, що вказує на недотримання порядку вручення повідомлення про підозру, у зв`язку із наступними доводами.

Зокрема, захисник посилається на те, що в кінці травня із засобів масової інформації стало відомо про підписання керівником Волинської обласної прокуратури повідомлення про підозру щодо ОСОБА_5 у даному кримінальне провадженні.

Захисник зазначає, що 26.05.2022 року на електронну пошту ОСОБА_5 надійшли повістки за підписом процесуального керівника ОСОБА_8 про виклики до Волинської обласної прокуратури на 30.05.2022, 31.05.2022 та 01.06.2022 для «проведення слідчих (процесуальних) дій». Проте, з поважних причин ОСОБА_5 не мав змоги з`явитись на виклики, про що письмово було повідомлено прокуратуру.

При цьому, ОСОБА_5 так і не було вручено повідомлення про підозру та не роз`яснено права підозрюваної особи у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до змісту ч. ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

При цьому, ключовим є те, що особа отримує таке повідомлення під розписку.

Слід зазначити, що положенням норм статтей 276, 277, 278 КПК України не вичерпують зміст діяльності під час повідомлення особі про підозру, бо системне тлумачення норм КПК вказує також на те, що, крім названих дій, під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. Причому на прохання підозрюваного після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав (частини друга, третя статті 276 КПК).

Разом із тим, органом досудового розслідування письмове повідомлення про підозру не направлено у встановлений кримінально процесуальним законом строк, за адресою місця проживання ОСОБА_5 .

Слідчому судді, не надано розписки, яка підтвердила б, що повідомлення про підозру, а також пам`ятки про права підозрюваного, було отримано ОСОБА_5 чи то особою, яка має право на отримання такого поштового відправлення.

Варто зауважити, що право знати та розуміти, в чому особа підозрюється (обвинувачується), є одним із складових елементів визначеного в статті 6 Конвенції права на справедливий суд. Так, стаття 6 § 3 a) вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти «обвинувачення» зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Kamasinski (Камазінскі) проти Австрії, § 79; Pelissier і Sassi (Пеліс`є і Сассі) проти Франції [ВП], § 51). Стаття 6 § 3 a) Конвенції визнає за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про «причину» обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про «характер» обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 59; Penev (Пенєв) проти Болгарії, §§ 33 і 42). Обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, створюючи інформацію і не повідомляючи про це сторону захисту (Mattoccia (Маточча) проти Італії, § 65).

Як вже зазначалось вище, законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає терміни «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру.

Сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру, без його безпосереднього вручення відповідною особою, не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюються поняттям «здійснити повідомлення про підозру».

З врахуванням вищевказаного, слідчий суддя вважає, що прокурором недотримано процедуру вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 19.05.2022 року.

Окрім цього, має місце посилання сторони захисту на необґрунтованість складеної підозри ОСОБА_5 .

Так, суть інкримінованих ОСОБА_5 правопорушень зводиться до підписання ним листів на Адміністрацію Державної прикордонної служби України із проханнями розглянути можливість перетину кордону громадянами України, з метою доставки гуманітарних вантажів. Прокуратура вважає, що вказані листи заздалегідь підписувались із метою сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України та слугували підставою для пропуску прикордонниками вказаних у них громадян через кордон України. В результаті цього, певна кількість осіб із наявних у листах списків у подальшому не повернулась в Україну.

Слід вказати, що згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Захисник зазначає, що вказані в повідомлені про підозру листи містили в собі перелік осіб, які подавалися із Волинської ОВА на адресу прикордонників із проханням посприяти у перетині кордону громадянами для подальшої доставки ними гуманітарної допомоги в Україну та жодним чином не стосувалися прийняття рішень про бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану, як про те вказується у повідомлені про підозру.

Разом з тим, вказані списки були узагальненням усіх тих звернень, що надходили до Волинської ОВА з Володимир-Волинської райдержадміністрації, Луцької міської ради, від благодійних організацій та волонтерів. Після надходження вказаних звернень Волинської ОВА вони опрацьовувалися та створювалися відповідні списки, які в подальшому направлялися до Державної прикордонної служби із проханням розглянути можливість виїзду.

Також, визначальним є той факт, що остаточне рішення приймалося не службовими особами Волинської обласної військової адміністрації, а саме Державною прикордонною службою на підставі виданих ними ж рішень, які дозволяють пропуск військовозобов`язаних осіб, яким відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 21.07.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» заборонено перетинати державний кордон.

Таким чином, підписані ОСОБА_5 листи не являються розпорядчими документами, як це вказується в повідомлені про підозру, а носять виключно інформаційний характер щодо групи осіб, які в свою чергу налічують близько 2 000 чоловік, а не вказівки щодо окремих осіб, та є лише проханням розглянути можливість щодо перетину останніми державного кордону.

Більше того, прийняття рішень про бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану та інші питання зі сфери мобілізаційної роботи не відносились до компетенції ОСОБА_5 як заступника начальника Волинської ОВА. За Розпорядженням голови ОВА від 16.02.2022 №89 про розподіл обов`язків його функціонал в ОВА - це сфера культури та спорту.

При цьому, листи Волинської ОВА щодо сприяння у перетині державного кордону громадянами України за підписом заступника голови Волинської обласної військової адміністрації ОСОБА_5 - не можуть бути предметом кримінального правопорушення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 366 КК України предметом кримінального правопорушення є виключно офіційний документ.

Згідно примітки статті 358 КК України, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Таким чином, вищевказані листи не є офіційними документами, оскільки не спричинили жодних наслідків правового характеру та їхня форма і реквізити не передбачені законом чи іншим нормативно-правовими актами.

Кримінальна відповідальність за ст. 332 КК України настає за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.

Відповідно до ст. 332 КК України, об`єктивна сторона цього злочину характеризується в: незаконному переправленні осіб через державний кордон України; організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України; керівництві такими діями; сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод. Підвищена суспільна небезпека організованих форм злочинної діяльності з незаконного переправлення осіб через державний кордон обумовила специфічну структуру цього складу: по-перше, сама організаторська діяльність, незалежно від того, чи вдалося переправлення, чи ні, а також керівництво цією діяльністю розглядаються як закінчені злочини (злочини з усіченим складом); по-друге, особи, які здійснюють незаконне переправлення, а також особи, які сприяють цьому порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вважаються виконавцями злочину.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 332 України, є саме наявність факту незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Таким чином, кримінальна відповідальність за ст. 332 КК України за сприяння незаконно переправленню осіб через державний кордон України настає в разі, коли ці діяння призвели до фактичного незаконного перетинання державного кордону України хоча б однією особою.

Поряд з цим, відносно жодної з тих осіб, про яких ідеться у повідомленні про підозру як про таких, що незаконно перетнули кордон, не ініціювалось питання щодо притягнення їх до відповідальності.

Водночас, за незаконне перетинання державного кордону України передбачена адміністративна відповідальність, а саме за статтею 204-1 КУпАП «Перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади».

При цьому, саме органи Державної прикордонної служби України є тими уповноваженими посадовими особами, які наділені повноваженнями складати відповідні протоколи про адміністративне правопорушення (абз. 21 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

Однак, відносно жодної з тих осіб, про яких ідеться у повідомленні про підозру як про таких, що незаконно перетнули кордон, немає відомостей про ініціювання питання щодо притягнення їх до вказаної адміністративної відповідальності, при тому, що строк накладення адміністративного стягнення - три місяці з дня виявлення правопорушення.

А тому, вбачається, що з урахуванням викладеного, відсутні факти незаконного перетину кордону, оскільки таких не було зареєстровано уповноваженими органами.

Крім того, захисник посилається на зібрані ним та долучені до матеріалів кримінального провадження документи, зокрема висновок лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи писемного мовлення № 880/06/2022 від 30.06.2022 року та відповідь керівника 6-го прикордонного ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.07.2022 року № 23/6898-22-вих на його адвокатський запит.

Зокрема, згідно вказаної відповіді, прикордонники зазначають лише про інформаційний характер листів за підписом заступника голови Волинської обласної військової адміністрації ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку експерта № 880/06/2022 від 30.06.2022 року, за результатами проведення лінгвістичної експертизи, зміст текстів вказаних листів не містить лінгвістичних підстав вважати, що в них наявні будь-які вказівки щодо вчинення дій або інші висловлювання зобов`язального характеру, а також будь-які висловлювання, що мали б обов`язковий чи імперативний характер для адресата.

Поряд із тим, на відміну від обставин, підтверджених наданими захисником доказами, прокуратурою у повідомленні про підозру ніде не зазначено, яка ж саме норма законодавства передбачає обов`язок працівників ДПСУ в імперативному порядку виконувати прохання або клопотання обласних військових адміністрацій.

Таким чином, не вбачається підстав стверджувати про начебто розпорядчий характер підписаних ОСОБА_5 листів та ототожнювати їх із прийняттям рішень обласною військовою адміністрацією про бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану.

У зв`язку з цим, наведені в оскаржуваному повідомленні про підозру твердження про порушення ОСОБА_5 встановленого законом порядку бронювання військовозобов`язаних та висновки про те, що підписані ним листи стали єдиною підставою для прийняття службовою особою Державної прикордонної служби України рішення про надання дозволу на перетин державного кордону України, є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на вище викладене, слідчий суддя знаходить слушними доводи сторони захисту щодо незаконності та необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_5 підозри.

З приводу доводів слідчого щодо наявності на даний час чинного та нескасованого рішення суду апеляційної інстанції про скасування попереднього рішення слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, яким уже скасовувалось вказане повідомлення про підозру ОСОБА_5 , слід зазначити наступне.

Так, як було встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Печерського райсуду м. Києва ОСОБА_9 від 22.08.2022 у справі № 757/21398/22-к раніше вже було скасовано повідомлення про підозру щодо ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000032.

За результатами судового розгляду аналогічної скарги, слідчий суддя знайшов слушними доводи сторони захисту щодо незаконності та необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_5 підозри, вказавши про те, що доводи, викладені стороною захисту у поданій скарзі, щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_5 підозри, знайшли своє підтвердження.

В подальшому, 03.11.2022 року ухвалою Київського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу прокурора та скасовано вищевказану ухвалу слідчого судді від 22.08.2022 через допущення слідчим суддею неповноти судового розгляду. При цьому, висновки слідчого судді щодо необґрунтованості підозри не були спростовані.

Так, в ході апеляційного розгляду прокурором було надано копії документів (на 17 арк.), які начебто підтверджують факт надіслання ОСОБА_5 повідомлення про підозру та здійснення його викликів до прокуратури.

Вказані копії документів на даний час були долучені захисником до матеріалів скарги та оглянуті слідчим суддею в ході розгляду.

Встановлено, що вказані копії документів не підтверджують дотримання прокурором вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 135, 136 КПК України щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом для вручення такого повідомлення, а лише підтверджують факт того, що ОСОБА_5 20.05.2022 із засобів масової інформації стало відомо про підписання керівником Волинської обласної прокуратури повідомлення про підозру.

Відповідно до викладеного, письмове повідомлення про підозру від 19.05.2022 ОСОБА_5 не було направлене слідчим або ж прокурором в належний спосіб відповідно до вимог ст. ст. 135, 136 КПК України. Не дотримання вимог щодо надіслання письмового повідомлення про підозру (до 24 годин дня його складання, відповідно до ст. 278 КПК України) має своїм наслідком невиконання слідчим, прокурором обов`язку щодо вручення підозри у встановлений проміжок часу та втрату права на його вручення, а також втрату чинності самого повідомлення, оскільки воно вже не може бути вручене.

Таким чином, ОСОБА_5 не набув процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваним стає лише особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру шляхом належного вручення такого повідомлення.

Недотримання стороною обвинувачення вимог КПК України щодо виклику ОСОБА_5 та повідомлення про підозру - є істотним порушенням права на захист, так як останній не мав можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 42 КПК України.

Більше того, захисником також додано до матеріалів скарги копію ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 15.11.2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 332 КК України.

Слідчим суддею під час вирішення цього питання встановлено, що досліджені обставини свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру.

Таким чином, уже неодноразово в ході здійснення судового контролю у даному кримінальному провадженні встановлено, що факти, які потенційно могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення за наведених в письмовому повідомленні про підозру від 19.05.2022 року обставин, відсутні.

Заперечення сторони обвинувачення, щодо порушення правил територіальної підсудності з розгляду даної скарги є необґрунтованими, оскільки органом досудового розслідування кримінального провадження визначено Головне слідче управління Державного бюро розслідувань, що зареєстровано за адресою: вул. Панаса Мирного, 28, м. Київ, та знаходиться в Печерському районі міста Києва, тобто підпадає під територіальну юрисдикцію Печерського районного суду міста Києва.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Так, згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За таких обставин, з урахуванням загальних засад кримінального провадження, таких як верховенство права, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, оскільки повідомлення про підозру, яке складено за відсутності достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що останньому не застосовувався запобіжний захід та не перевірявся статус підозрюваної особи, слідчий суддя вважає наявними підстави для задоволення скарги та скасування повідомлення Керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 19.05.2022 року про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно пункту 1 Розділу 5 Глави II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Положення), затвердженого Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298, облік осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, здійснюється Реєстратором шляхом внесення відомостей до Реєстру після: складання повідомлення про підозру (стаття 277, частина перша статті 298-4 КПК України); вручення (дата та час) повідомлення про підозру (стаття 278, частина друга статті 298-4 КПК України).

Відповідно до ч. 3 Розділу 1 Глави І Положення, реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Згідно абз. 4 ч. 1 Глави 1 Розділу 3 Положення, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про: дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри - невідкладно.

Частиною 3 Розділу 8 Глави II Положення визначено, що редагування (зміна) відомостей у разі виявлення неточностей, технічних помилок або неповноти даних здійснюється Реєстратором у межах, визначених у розділі ІІІ цього Положення.

Враховуючи, вищевикладене відомості про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, підлягають виключенню з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на повідомлення Керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 19.05.2022 року про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022 року, - задовольнити.

Скасувати повідомлення Керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 19.05.2022 року про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022 року.

Зобов`язати компетентну посадову особу у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022 року вчинити дії щодо виключення з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0000032 від 13.03.2022 року щодо повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 332 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1