ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/923/22 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/197/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 16 листопада 2022 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зміїв Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.08.2020 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України на 6 місяців арешту; звільненого 02.06.2021 року по відбуттю строку покарання;

-01.07.2022 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; вирок набрав законної сили 02.08.2022 року,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 03 травня 2022 року, приблизно о 07:30 годині, у ОСОБА_7 , який знаходився в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел на таємне викрадення мобільного телефону, який тимчасово поклав на прилавок магазину його власник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_7 , в той же день і час, переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, діючи протиправно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом вільного доступу, в період дії воєнного стану в Україні, введеного 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 "Про ведення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та в подальшому неодноразово продовженим, викрав з торгівельного прилавку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , мобільний телефон ОРРО VСРН2127 Mobile Phone 64Gb, бувший у вжитку, в робочому стані, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 1100/22 від 05.05.2022 року, 5399 гривень 10 копійок, що належить ОСОБА_9 , після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, та спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вище вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду за зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги, що у нього є мати похилого віку, яка часто хворіє та проживає одна, у зв`язку із чим потребує його допомоги. Просить пом`якшити призначене йому покарання судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючою покарання обвинуваченого лише одну обставину - щире каяття.

За таких обставин підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України - відсутні.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг на порушення громадського порядку чи інших компрометуючих відомостей щодо нього до органів місцевої влади за місцем проживання та реєстрації не надходило, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи викладене, а також суспільну небезпеку вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

Що стосується посилання обвинуваченого на наявність у нього матері похилого віку, яка за станом здоров`я потребує його допомоги, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстави для призначення більш м`якого за своїм розміром покарання чи звільнення останнього від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 16 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: