ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/378/22 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника

арештованого майна адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах особи, стосовно майна якої прийнято процесуальне рішення ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 та накладено арешт на майно:

вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , у АДРЕСА_1 , а саме: копію паспорта на прізвище ОСОБА_9 ; копію паспорта на прізвище ОСОБА_10 ; форму МД-2 ТОВ Велінктон; записник з рукописним текстом; зошит з рукописним текстом; зошит з рукописним текстом;

вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки POCOіз сім-картками НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Redmi із сім картою НОМЕР_4 ; паспорт для виїзду за кордон на прізвище ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , записник коричневого кольору; витяг з державної служби України з безпеки на транспорті, 3 заяви, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ; на автомобіль марки MERCEDES-BENZ Sprinter р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , як особи, стосовно майна якої прийнято процесуальне рішення, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів стверджує про допущене стороною обвинувачення порушення вимог КПК України, яке полягає в тому, що з долучених прокурором документів і самого клопотання не вбачається жодних відомостей про вжиті заходи стосовно опечатування та забезпечення схоронності вилученого майна.

Звертає увагу, що клопотання прокурора не містить обґрунтування потреби накладення арешту на вилучені у ОСОБА_8 автомобіль із свідоцтвом про його реєстрацію.

Безпідставним, на думку апелянта, є твердження щодо відповідності вилучених у ОСОБА_8 автомобіля із свідоцтвом про його реєстрацію ознакам речових доказів.

Зазначає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано відповідність майна, на яке він просить накласти арешт, критеріям статті 98 КПК України.

Вказує, що ОСОБА_8 не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а відтак його автомобіль спеціальній конфіскації не підлягає.

На думку апелянта, розгляд справи слідчим суддею проводився упереджено, оскільки власник майна не був повідомлений про розгляд клопотання прокурора про арешт майна, що призвело до неповного дослідження обставин справи і порушення прав власника майна.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.11.202 року про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР за № 0000140 від 27.06.2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, яке належить ОСОБА_8 .

Одночасно, ставить про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.11.2022 року з тих мотивів, що ОСОБА_8 не був присутній під час проголошення оскаржуваної ухвали, а копія ухвали була надіслана адвокату ОСОБА_12 на електронну адресу 07.12.2022 року.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; представника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, навів аналогічні викладним у ній мотиви і просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна; прокурора, який заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти дів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику сторони, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до матеріалів провадження, ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 р., яку оскаржує апелянт, постановлена за відсутності ОСОБА_8 , щодо майна якого вирішувалось питання про арешт.

Із судовим рішенням ОСОБА_8 , ознайомився 08 грудня 2022 року після отримання відповіді на адвокатський запит його представника адвоката ОСОБА_7 .

За таких обставин, колегія судді вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущено, а тому підстави для вирішення питання про його поновлення вістуні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує з ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року мотивом прийняття рішення щодо задоволення клопотання прокурора про арешт майна, яке належить ОСОБА_8 , є те, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України і незастосування заборони або обмеження в користуванні майном, призведе до наслідків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Як слідує з клопотання прокурора про арешт майна та встановлено слідчим суддею, СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000140 від 27.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України за фактами організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприянні шляхом надання засобів в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, вчиненого з корисливих мотивів.

В межах даного кримінального провадження, 22 листопада 2022 року на підставі ухвал слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2022 року, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 у будинку № 10А по вулиці Данила Галицького, з господарськими будівлями та прибудинковою територією, у м. Камінь-Каширський, а також у належному ОСОБА_8 автомобілі MERCEDES BENZ Sprinter, д.н.з НОМЕР_1 .

В протоколах обшуку, які долучені до матеріалів провадження і були предметом дослідження слідчого судді суду першої інстанції, засвідчено факт упакування вилучених речей у відповідний сейфпакет із зазначенням його ідентифікаційного номера; опечатання в спеціальне упакування, а також про скерування транспортного засобу на штрафмайданчик ГУНП в Тернопільській області.

Тому твердження сторони захисту про відсутність відомостей про вжиті заходи стосовно опечатування та забезпечення схоронності вилученого майна, про що зазначається в апеляційній скарзі, є непереконливі.

Також, матеріалами провадження підтверджується, що постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області від 23.11.2022 року майно, яке було вилучено під час вказаних обшуків, в тому числі автомобіль, який належить ОСОБА_8 MERCEDES BENZ Sprinter, д.н.з НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на викладене, доводи апелянта стосовно того,що ОСОБА_8 не має статусу підозрюваного і до нього не може бути застосована спецконфіскація, не свідчать про незаконність прийнятого рішення.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що вказаний автомобіль, разом із вилученими документами відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України і у передбаченому законом порядку визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Колегія суддів вважає, що доводи наведені слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду, яким задоволено клопотання прокурора про арешт майна, є належним чином мотивовані та обґрунтовані з урахуванням вимог кримінального процесуального закону, що регламентує підстави для арешту майна.

Що стосується твердження апелянта про упереджений розгляд справи слідчим суддею, з мотивів викладених ним в апеляційній скарзі, то колегія суддів з ними не погоджується.

Як слідує з матеріалів провадження, клопотання прокурора про арешт майна надійшло до Тернопільського міськрайонного суду 24 листопада 2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Матеріалами провадження підтверджується, що 24 листопада 2022 року судом приймались заходи щодо повідомлення учасників провадження засобами мобільного зв`язку. Таким чином був повідомлений прокурор, а власника майна ОСОБА_8 за його номером мобільного телефону повідомити не виявилось можливим, так як абонент знаходився поза зоною досяжності.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції забезпечено участь представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 у судовому засіданні і надано можливість виловити свої заперечення як щодо клопотання прокурора про арешт майна, так і відносно ухваленого судом першої інстанції рішення, а також надати пояснення щодо обставин справи.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею місцевого суду правильно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України, вирішено клопотання прокурора про арешт майна, а тому підстав для скасування вищевказаної ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25 листопада 2022 року, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.132, 170-173, 404, 405,407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000140 від 27 червня 2022 року без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді