Справа № 545/6399/22
Провадження № 1-в/545/87/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ,-

встановив:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшла заява про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений заяву підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.

Врахувавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

ОСОБА_4 засуджений 03.04.2020 року Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 296 ч.3,71 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. Апеляційною інстанцією вирок залишено без змін.

Відповідно до наданих суду матеріалів по особовій справі ОСОБА_4 у державну установу «Божківська виправна колонія (№ 16)» прибув 11.12.2020 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, мав стягнення, які зняті та погашені в установленому законом порядку, заохочувався чотири рази. Працевлаштований на виробничій зоні установи, до праці ставиться сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Має три стягнення які погашені в встановленому законом порядку, останнє датується 29.10.2021 роком (ДІЗО 10 діб), а також чотири заохочення, останнє 29.11.2022 року.

Відповідно до ст. 100,101 КВК України право на пільгу - зміну умов тримання, можливо після відбуття більше 1/4 строку покарання - 21.01.2021 року, протокол № 2 від 27.01.2021 року - відмовлено, засуджений не стає на шлях виправлення.

Згідно ст. 82 КК України право на заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, можливо після відбуття більше 1/3 строку покарання - 21.05.2021 року, протокол № 10 від 28.05.2021 року - відмовлено, засуджений не став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України право на умовно - дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, можливо після відбуття більше 1/2 строку покарання - 21.01.2022 року, протокол № 2, від 31.01.2022 року-відмовлено, засуджений не довів свого виправлення.

Станом на 09.01.2023 року відбув - 2 роки 11 міс. 19 днів. Кінець строку покарання: 21.01.2024 року.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 неодноразово судимий за аналогічні злочини, протягом строку відбуття покарання в БВК №16, мав 4 заохочення та 3 стягнення, одне з яких ДІЗО, що в свою чергу заважає суду надати оцінку поведінці засудженого.

Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вести за таких обставин мову про те, що своїм ставленням до праці засуджений довів своє виправлення не можна, оскільки має місце нестабільне ставлення засудженого до праці.

З огляду на нестабільну поведінку засудженого, заява засудженого про умовно-дострокове звільнення є передчасною, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1