Номер провадження: 11-кп/813/902/22
Справа № 523/5653/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2021 у кримінальному провадженні №0001564, внесеному до ЄРДР 16.05.2020 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого водієм ТОВ «Укрбастур», зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі статей 75,76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік, із покладанням відповідних обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов Суворовської Окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» - задоволено. Стягнуто із ОСОБА_8 в інтересах КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» матеріальну шкоду в розмірі 12572,80гривень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 1634,40грн., 4575,72грн., за проведення експертних досліджень - стягнуто з ОСОБА_8 в повному обсязі, в інтересах держави в особі Одеського НДІСЕ.

Також вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у тому, що 15.05.2020р., приблизно о 18год. 29хв., він керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у денний час доби по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Семена Палія в м. Одесі, де організовано двосторонній, трьохрядний рух в кожному напрямку, з боку вул. Марсельської в напрямку вул. Миколаївська дорога в крайній правій смузі свого напрямку руху. Так, Гвоздецький діючи самовпевнено та наближаючись до будинку АДРЕСА_3 , будучи не уважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість бачити пішохода ОСОБА_9 , який починає здійснювати перехід з ліва на право по ходу руху автомобіля в неустановленому місці, не прийняв заходів для зменшення швидкості руху або зупинки транспортного засобу, та здійснив наїзд передньою частиною автомобіля на ОСОБА_9 . В результаті ДТП, ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому дна кульшової западини справа зі зміщенням кісткових уламків, закритий перелом гілки сідничної кістки справа, садна обличчя, зазначені ушкодження спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21-день і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В умовах даної дорожньо-транспортної події, дії водія Гвоздецького регламентувалися вимогою п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якою, водій був повинен прийняти заходи до зниження швидкості з ціллю уникнення наїзду. Належним виконанням зазначеної вимоги пункту 12.3 ПДР, водій автомобіля «Volkswagen» мав технічну можливість уникнути пригоди з моменту гарантованого виявлення пішохода в середній смузі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, правильність кваліфікації його дій, заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині стягнення процесуальних витрат, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при ухваленні вироку у даному кримінальному провадженні суд першої інстанції помилково вказав про стягнення процесуальних витрат на користь держави в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, який є спеціальною державною експертною установою, для забезпечення діяльності якої передбачене фінансування з державного бюджету. Одеський НДІСЕ не наділений повноваженнями виступати в інтересах держави при стягненні процесуальних витрат до державного бюджету України.

Просить вирок змінити в частині стягнення процесуальних витрат. Виключити з резолютивної частини вироку при вирішенні питання про стягнення процесуальних витрат слова: «в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз». В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється встановленні фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок у цій частині.
Разом із тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, виходячи з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.
Кримінально - процесуальні витрати - це передбачені кримінальним процесуальним законом витрати, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, які відшкодовуються державою певним суб`єктам кримінального процесу і підлягають стягненню з осіб, визнаних винними учиненні злочину чи, в окремих випадках, зараховуються на рахунок держави.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.
Тобто, за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються спеціалізованим державним установам з державного бюджету, відбувається залучення стороною обвинувачення експертів цих установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду.
Судом першої інстанції встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0001564, внесеному до ЄРДР 16.05.2020 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, органом досудового розслідування понесені процесуальні витрати, які пов`язані із проведенням експертних досліджень в розмірі 1634,40 грн., 4575,72 грн.
Незважаючи на те, що суд першої інстанції у резолютивній частині вироку зазначив, що витрати за проведення експертних досліджень в розмірі 1634,40 грн., 4575,72 грн. піддягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 , однак стягнув їх на користь держави в особі в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Проте Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України не наділений повноваженнями виступати в інтересах держави при стягненні процесуальних витрат до Державного бюджету України.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити на підставі статей 407, 409 КПК України, виключивши з резолютивної частини вироку при вирішенні питання про стягнення процесуальних витрат слова: «в особі Одеського НДІСЕ».

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2021 у кримінальному провадженні №0001564, внесеному до ЄРДР 16.05.2020 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку при вирішенні питання про стягнення процесуальних витрат слова: «в особі Одеського НДІСЕ».

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4