Справа № 202/284/23
Провадження № 1-кс/202/380/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001009 від 18.06.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.115, п.2 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2023 слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001009, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений час, у невстановленому місці виник злочинний умисел спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є його рідним братом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у період часу з вересня 2019 року по травень 2020 року, більш точний час встановити під час досудового розслідування не надалось можливим, ОСОБА_4 , запросив ОСОБА_5 , до себе в гараж № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Жигулі-1» по вул. Автотранспортній, 16-Г в м. Дніпро. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_4 , з використанням заздалегідь заготовленого знаряддя злочину ножа, який був у нього при собі, утримуючи ніж у правій руці, зворотнім хватом, вістрям леза ножа наніс один удар в область лівої лопатки з проникненням у внутрішні органи останнього, який знаходився до нього спиною на відстані витягнутої руки. Після цього, ОСОБА_5 , упав на підлогу та опинився у положенні лежачи на животі, обличчям до низу, в свою чергу, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, наніс ОСОБА_5 , ще близько 2-3 ударів ножом в область лівої лопатки, від яких останній помер на місці події.

З метою приховання умисного убивства ОСОБА_5 , а також слідів вчинення злочину, ОСОБА_4 , у той же день та час, перебуваючи в середині гаражу АДРЕСА_1 , за допомогою вищевказаного ножа та пилки по металу, розчленував труп свого рідного брата ОСОБА_5 на декілька фрагментів, склав рештки трупа до двох сумок, після чого на своєму автомобілі марки «УАЗ 22069», реєстраційний номерний знак: НОМЕР_2 , вивіз їх до водойми, розташованої на відстані близько 600 м. на північ від буд. АДРЕСА_2 , де розкидав їх у воду.

11.11.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

21.10.2022, в ході проведення додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_5 , останній надав покази про те, що весною 2019 або 2020 року, він убив свого рідного брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме заманив його до свого гаражу № НОМЕР_3 /к «Жигулі-1», по вул. Автотранспортній, 16г в м. Дніпро, де наніс йому удари в спину ножом, після чого розчленував труп та вивіз його до водойми біля фабрики «Альбатрос», де розкидав їх у воду.

Вказані відомості підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив під час проведення з ним на слідчого експерименту.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 зазначив про те, що його брат проживав у своїй власній в квартирі АДРЕСА_3 , та після його вбивства підозрюваний продав вказану квартиру.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкав за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира розташована за вищевказаною адресою належала ОСОБА_5 з 18.08.2006 на підставі договору дарування ВАЕ №705057 від 22.07.2006, а до цього, власником указаного нерухомого майна була його мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі довіреності посвідченої 25.03.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , право розпоряджатися та укладати будь-які угоди від імені ОСОБА_5 , предметом яких є квартира АДРЕСА_3 , перейшло до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 молодшого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час досудового розслідування визнав себе винним у вчиненні умисного убивства свого рідного брата ОСОБА_5 .

У подальшому, 16.04.2020, право власності на квартиру АДРЕСА_3 , яка належала померлому ОСОБА_5 , перейшло до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 старшого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (діючого за раніше укладеною довіреністю нібито від імені померлого ОСОБА_5 ).

Відповідно до п.4 указаного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.04.2020, квартира АДРЕСА_3 була оцінена на момент продажу у 421 098 грн., що також у своїх показах підтвердив сам ОСОБА_4 та зазначив, що грошові кошти від продажу квартири вони розділили на трьох між ним та його синами.

Далі, право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі продажу №618 від 01.07.2020, зареєстровано за ОСОБА_10 , якій вона належить на теперішній час, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно інформації отриманої від операторів мобільного зв`язку, останнє з`єднання з мобільного телефону померлого ОСОБА_5 , було здійснене 19.03.2020. Отже, на момент укладення довіреності посвідченої 25.03.2020 ОСОБА_5 міг бути мертвим.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування, на підставі ухвал слідчого судді вилучено два екземпляри вищевказаної довіреності, які стали підставою відчуження квартири потерпілого ОСОБА_5 . По вказаним двом екземплярам довіреності призначено та проведено судову почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-22/40107-ПЧ від 21.12.2022, підписи та рукописні записи у графах «Підпис» 1-го та 2-го примірника довіреності від імені ОСОБА_5 від 25.03.2020 виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Квартира АДРЕСА_3 , визнана у кримінальному провадженні речовим доказом, так як вона є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Враховуючи вище викладене, а також те, що вищевказане майно має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні для підтвердження або спростування факту вчинення злочину, мотивів його вчинення, а також те, що воно є об`єктом кримінально-протиправних дій та може бути передане або відчужене, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою позбавлення можливості розпоряджатися будь-яким чином квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , про що і просив слідчого суддю.

Повідомлені належним чином прокурор та слідчий до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Власник майна ОСОБА_10 про час та місце судового розгляду клопотання повідомлена належним чином, але у судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступного.

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001009 від 18.06.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, п. 2 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

11.11.2022 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

З доданих до клопотання матеріалів слідчим суддею встановлено, що 21.10.2022, в ході проведення додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_5 , останній надав покази про те, що весною 2019 або 2020 року, він убив свого рідного брата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме заманив його до свого гаражу № НОМЕР_1 г/к «Жигулі-1», по вул. Автотранспортній, 16г в м. Дніпро, де наніс йому удари в спину ножом, після чого розчленував труп та вивіз його до водойми біля фабрики «Альбатрос», де розкидав їх у воду.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкав за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира розташована за вищевказаною адресою належала ОСОБА_5 з 18.08.2006 на підставі договору дарування ВАЕ №705057 від 22.07.2006, а до цього, власником указаного нерухомого майна була його мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі довіреності посвідченої 25.03.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , право розпоряджатися та укладати будь-які угоди від імені ОСОБА_5 , предметом яких є квартира АДРЕСА_3 , перейшло до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 молодшого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час досудового розслідування визнав себе винним у вчиненні умисного убивства свого рідного брата ОСОБА_5 .

У подальшому, 16.04.2020, право власності на квартиру АДРЕСА_3 , яка належала померлому ОСОБА_5 , перейшло до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 старшого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (діючого за раніше укладеною довіреністю нібито від імені померлого ОСОБА_5 ).

Відповідно до п.4 указаного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.04.2020, квартира АДРЕСА_3 була оцінена на момент продажу у 421 098 грн., що також у своїх показах підтвердив сам ОСОБА_4 та зазначив, що грошові кошти від продажу квартири вони розділили на трьох між ним та його синами.

Далі, право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі продажу №618 від 01.07.2020, зареєстровано за ОСОБА_10 , якій вона належить на теперішній час, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно інформації отриманої від операторів мобільного зв`язку, останнє з`єднання з мобільного телефону померлого ОСОБА_5 , було здійснене 19.03.2020. Отже, на момент укладення довіреності посвідченої 25.03.2020 ОСОБА_5 міг бути мертвим.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування, на підставі ухвал слідчого судді вилучено два екземпляри вищевказаної довіреності, які стали підставою відчуження квартири потерпілого ОСОБА_5 . По вказаним двом екземплярам довіреності призначено та проведено судову почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-22/40107-ПЧ

від 21.12.2022, підписи та рукописні записи у графах «Підпис» 1-го та 2-го примірника довіреності від імені ОСОБА_5 від 25.03.2020 виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберігали на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Постановою слідчого від 27.12.2022 квартира АДРЕСА_3 , визнана у кримінальному провадженні речовим доказом, так як вона була об`єктом кримінально протиправних дій.

Станом на 13.01.2023 власником квартири є ОСОБА_10 , що підтверджується інформацією з реєстру нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приписами ч.10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на нерухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, вирішуючи питання порушене у клопотанні про арешт майна, виходжу з того, що станом на 13.01.2023 квартира перебуває у власності добросовісного набувача, але вона визнана речовим доказом за провадженням та існують об`єктивні підстави вважати, що вона є об`єктом злочину, а тому доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на неї з метою збереження як речового доказу.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Так, визначаючи спосіб арешту майна, враховую, що представником власника майна у судовому засіданні було доведено та підтверджено належними доказами, що ОСОБА_10 станом на 13.01.2023 є добросовісним набувачем вказаного майна. Отже, заборона користування вищевказаним майном може призвести до порушення її права на житло.

Таким чином, враховуючи мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження, визначаючи спосіб арешту приходжу до висновку, що його необхідно визначити у вигляді заборони відчуження будь-яким способом, що не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах ОСОБА_10 .

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що вчинення кримінального правопорушення є вірогідним та є підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 131, 132, ч. 2 ст. 167, ч.2 ст. 168, ст. ст. 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_10 шляхом заборони її відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_11 .

Помічнику судді копію ухвали негайно направити власнику майна ОСОБА_10 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлений 13.01.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1