Справа № 357/7208/22
Провадження № 1-кп/362/344/23
ВИРОК

Іменем України

10.01.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001225 від 08.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, що має неповну середню освіту, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.08.2008 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, постановою від 10.04.2009 Оболонського районного суду м. Києва іспитовий строк по вказаному вироку відмінено та призначено покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 року позбавлення волі; 19.07.2010 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 28.10.2010 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 19.07.2012 звільнений з Піщанської виправної колонії № 59 умовно-достроково на 9 місяців 6 днів; 09.04.2013 Іванківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 289, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; 11.02.2014 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. 19.02.2018 звільнений з Бучанської виправної колонії Київської області № 85 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2022, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 строком на 30 діб, близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , з метою вчинення крадіжки шляхом відкриття хвіртки проник на територію вказаного домоволодіння, де з підвіконня взяв ключ від навісного замку вхідних дверей будинку. Відкривши двері, проник всередину будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що власник вказаного будинку відсутній, діючи умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна в умовах воєнного стану, таємно викрав два мішки з цукром по 50 кг в кожному вартістю по 1400 грн. кожен на загальну вартість 2800 грн. 00 коп.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 2800 грн. 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно викрав майно потерпілого за вказаних в обвинувальному акті обставин. З`явився до поліції самостійно і добровільно, відшкодував шкоду в повному обсязі. Просив строго його не карати та не призначати реальну міру покарання, оскільки має неповнолітню доньку, перебуває в територіальній обороні за місцем проживання, стоїть на обліку у Фастівському військкоматі, проживає з тіткою інвалідом 1 групи, за якою доглядає.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі у зв`язку із завантаженістю на роботі та браком часу, цивільний позов заявляти не буде. Щодо обрання міри покарання обвинуваченому поклався на думку суду.

Крім того, судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів та залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, визнанням своєї вини.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю, добровільно з`явився до органів поліції із зізнанням, відшкодував заподіяну шкоду потерпілому), особу обвинуваченого, а саме: раніше судимий, 19.02.2018 звільнений по відбуттю строку покарання, тобто чотири роки не притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно, не одружений, працюючий неофіційно, а також думку прокурора, яка просила призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, потерпілого та обвинуваченого, які не заперечували проти цього.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, з`явлення із зізнанням, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи наявність декількох пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, відношення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, відшкодування шкоди потерпілому, позицію прокурора, висловлену на судових дебатах, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В порядку ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з

обвинуваченого витрати, пов`язані із залученням експертів: за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/21109-ТР від 17.06.2022 в розмірі 1510,24 грн.; за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/27716-ТР від 19.07.2022 в розмірі 755,12 грн.; за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/27712-Д від 18.07.2022 в розмірі 1510,24 грн., у загальній сумі - 3775,6 грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 374, 381-382 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Речові докази: об`єкт дослідження та первинне упакування, які упаковані до спеціального пакету № 2408595; слід на відрізку дактилоскопічної плівки та первинне упакування, які упаковані до спеціального пакету № 0017348; навісний замок, ключ та первинне упакування, упаковані до спец. пакету № 5630009, що, відповідно до квитанцій № 954, № 953, № 955, зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, за виключенням оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1