Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 318/1232/18
Провадження №: 1-і/332/69/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя клопотання начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000831 від 24.06.2016 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Знам`янка, Кам`янсько-Дніпровського району, Запорізької області, громадянина України, освіта середня, не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.06.2016 Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187; п.п. 1, 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 05.01.2023 року, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, на даний час не зникли, не зменшилися, та продовжують існувати, також виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, так, як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що він перебуває під вартою вже майже 5 років. Ризики, на які посилається прокурор, вже не є актуальними, адже свідки усі допитані, переховуватися не збирається, тому просить обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив замінити обвинуваченому запобіжний захід, обравши особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

У провадженні Василівського районного суд Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000831 від 24.06.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187; п.п. 1, 4, 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

20.01.2018 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено.

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2022 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 05.01.2022.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що прокурор належним чином мотивував своє клопотання.

Так, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які законодавцем віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, а санкція статті 115 частини 2 КК України передбачає покарання від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_4 раніше судимий, підозрюється у вчиненні ряду злочинів через пару днів після проголошення вироку від 22.06.2016, ніде офіційно не працює, місця реєстрації не має, не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, а отже має слабкі соціальні зв`язки, що вказує на те, що обвинувачений може продовжити скоювати злочини та вжити заходів, щоб уникнути відповідальності, тобто переховуватися від суду.

Суд також вважає, що з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжких злочинів є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом також узято до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі. Крім того, на день розгляду даного клопотання, прокурором з об`єктивних причин не були надані суду всі необхідні матеріали, у зв`яжу з чим, суд розглядає клопотання на підставі наявних у справі доказів.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання, з підстави того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, та не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

При обранні особистого зобов`язання, обвинувачений має виконувати певні обов`язки, а також суд має вказати адресу проживання обвинуваченого, за якою буде здійснюватися контроль виконання цих зобов`язань, однак, наразі, встановити за якою адресою буде проживати обвинувачений суд не може, через відсутність достовірної інформації.

Суд також приймає до уваги запровадження в Україні військового стану, а також той факт, що територія, де проживав обвинувачений, на даний час є тимчасово окупованою, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням зобов`язань обвинуваченого.

Отже, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись 177,178, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 лютого 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена прокурором та захисником до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою може оскаржити до Запорізького апеляційного суду в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 28 грудня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1