ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/662/23 Справа № 199/1842/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , поданих в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький Кіровоградської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, до 21 квітня 2023 року.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 встановлено заставу в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 517 800,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_7 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Дніпро без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за кожною вимогою до суду.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_7 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Попереджено ОСОБА_7 , що в разі внесення застави та невиконання таких обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

У невстановлений час, перебуваючи у невстановленому місці, маючи злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено з метою збуту, в невстановлений спосіб ОСОБА_7 придбав у невстановленої в ході проведення досудового розслідування особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в речовині становить 0,7313 г., яку зберігав в невстановленому місці до 22.02.2023 року з метою подальшого її розповсюдження особам з числа наркозалежних.

Далі, 22.02.2023, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено з метою збуту, запакований сліп-пакет з речовиною, яка є особливо небезпечної психотропною речовиною, помістив в пакети для поштового відправлення «Нова пошта» з полімерного матеріалу та почав зберігати вказану речовину при собі, пересуваючись вулицями міста Дніпро, з метою подальшого її розповсюдження особам з числа наркозалежних.

Так, ОСОБА_7 , 22.02.2023 утримуючи при собі вищевказану речовину, в невстановлений спосіб, перевіз її до відділення № 90 «Нова пошта» за адресою: м. Дніпро, вул. Терещенківська, 25-Б, з метою подальшого збуту.

Далі, 22.02.2023 приблизно о 14:08 годині, ОСОБА_7 був помічений працівниками поліції, за адресою м. Дніпро, вул. Терещенківська, 25-Б, а саме у приміщенні поштового відділення № 90 «Нова пошта», які відповідно до ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію» провели превентивні заходи, а саме: згідно з п.4 ст.32 «Перевірка документів» якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином не можливо; згідно з п. 2 ст. 34 «Поверхнева перевірка» поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб. На запитання співробітників поліції чи має ОСОБА_7 при собі речі, обіг яких заборонено, останній повідомив, що має психотропні речовини, які знаходяться в поліетиленових пакетах для поштового відправлення «Нова пошта». У зв`язку з чим працівниками поліції, відповідно до ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 та викликано слідчо-оперативну групу ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Так, 22.02.2023, в період часу з 18:00 годин по 19:10 годин, слідчим СВ відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , в присутності двох понятих, ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , в порядку передбаченому ст. 237 КПК України, провели огляд місця події у приміщенні поштового відділення № 90 «Нова пошта» за адресою: м. Дніпро, вул. Терещенківська, 25-Б, в ході якого, виявлено та вилучено один поліетиленовий пакет для поштового відправлення, в середині якого було виявлено та вилучено субстрат з пакетом в середині якого був сліп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, яку ОСОБА_7 , зберігав при собі з метою збуту.

Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-23/7230-НЗПРАП від 23.02.2023 в наданих на експертизу 22.02.2023 сліп-пакеті міститься PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) в речовині становить 0,7313 г.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК, тобто у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено з метою збуту.

22.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

24.02.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування зазначає, 22.02.2023 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК в м.Дніпро в приміщенні Нової пошти №90. Після проведення СОГ огляду місця події ними було виявлено та вилучено три поліетиленові пакети для поштового відправлення, в середині яких було виявлено та вилучено субстракт з пакетом, в середині кожного пакету було по одному сліп-пакету з речовиною, які ОСОБА_7 зберігав при собі з метою збуту. За вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР за ознаками ч.1 ст.307 КК за №0000199 та в межах даного кримінального провадження 23.02.2023 року прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду вказаного клопотання ухвалою слідчого судді від 24.02.2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання повністю.

Попри це, в цей же день о 14:11 годині прокурором було внесено до ЄРДР відомості про розпочате кримінальне провадження №0000206 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК та прийнято постанову про виділення матеріалів досудового розслідування від 24.02.2023 року. О 14:30 годині прокурором було подано клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000206, яке було призначено до розгляду на 15:40 год. того ж дня, та за результатами розгляду якого і було прийнято оскаржувану ухвалу. При цьому, що в обох витягах з ЄРДР (останні цифри 199 та 206) зазначено один і той самий ідентичний виклад обставин. Однак вказані доводи захисника слідчим суддею були відхилені, що на переконання апелянта, суперечить практиці Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.11.2018 року (справа №175/230/17-к).

Крім того, захисник звертає увагу, що своє клопотання прокурор обґрунтовував і висновком експерта від 23.02.2023 року № СЕ-19/104-23/7230-НЗПРАП, який було складено до внесення відомостей в ЄРДР 24.02.2023 року, що суперечить приписам ч.3 ст.214 КПК та практиці Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.01.2021 року (справа №127/25394/18).

Водночас, вказує, що слідчим суддею було проігноровано той факт, що підозрюваний маючи можливість вільно пересуватися після прийняття первісної ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, самостійно з`явився після судового розгляду до приміщення ВП №1, де йому було вручено друге клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах другого кримінального провадження. Тобто, вказаними діями підозрюваного спростовується встановлений слідчим суддею ризик переховування від досудового слідства та суду.

Також, наголошує, що слідчим суддею не було враховано дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він має міцні соціальні зв`язки, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітніх дітей, зареєстроване місце проживання та постійне місце проживання у м. Дніпрі, згідно договору оренди квартири, офіційно не працевлаштований, заробляє невеликі кошти ремонтом дрібної техніки, раніше не судимий, свою вину у вчиненні злочину визнав, розкаявся, а доказів отримання неправомірної вигоди злочинною діяльністю прокурором надано не було.

При цьому, зазначає, що слідчий суддя, всупереч приписів п.2 ч.5 ст.182 КПК визначив заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка є завідомо непомірною для підозрюваного, проте ніяким чином цього не обґрунтував.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у випадку відмови в задоволенні апеляційної скарги зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з необґрунтованістю, порушенням норм процесуального права та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

В обґрунтування зазначає, що прокурором не надано до суду жодного доказу існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а слідчим суддею, в порушення вимог п.4 ч.1 ст.196 КПК в оскаржуваній ухвалі також не наведено таких доказів та необґрунтовано неможливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу. Аргументує тим, що тяжкість покарання не може бути єдиною підставою для існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання на території м. Дніпра, міцні соціальні зв`язки, одружений та має на утриманні малолітнього сину 2018 року народження, позитивно характеризується за місцем мешкання, а тому будь-яких підстав для переховування у нього не має.

Також зазначає, що слідчий суддя, в порушення практики ЄСПЛ та п.2 ч.5 ст.182 КПК визначив суму застави, яка є завідомо непомірною для підозрюваного, оскільки він офіційно не працевлаштований, постійного заробітку не має, періодично ремонтує побутову техніку і за отриманий дохід самостійно утримує сім`ю.

На підставі вищевикладеного захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а у разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до положень ч.3 ст.183 КПК визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст.182 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисників та підозрюваного на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, які наполягали на їх задоволенні та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_2 , або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, та санкціяч.2 ст.307 КК, за якою йому повідомлено про підозру, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом огляду місця події у приміщенні відділення № 90 «Нова Пошта» (а.с.14-19); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 22.02.2023 року (а.с.23-24); протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 22.02.2023 року (а.с.21-22); протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 22.02.2023 року (а.с.25-26); висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/104-23/7230-НЗПРАП від 23.02.2023 року (а.с.31-35); повідомленням про підозру 24.02.2023 року (а.с.36-39), що в цілому не оспорюється стороною захисту в поданих апеляційних скаргах.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатність для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі. Зокрема, як зазначив слідчий суддя, про наявність існування даного ризику вказує той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 не має постійного джерела доходу, обґрунтовано підозрюється у вчиненні в умовах воєнного стану тяжкого злочину, який становить підвищену суспільну небезпеку та за який передбачене покарання у виді позбавленні волі на строк від шести до десяти років, що в своїй сукупності свідчить про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов до переконання, що у судовому засіданні прокурором не доведено наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення, що не оспорюється стороною обвинувачення, а отже ці висновки слід вважати доведеними.

Таким чином, всупереч доводам апеляційних скарг, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.178 КПК, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, майновий стан, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі цілодобовий домашній арешт, на чому наполягає сторона захисту, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленому ризику. Крім того, в матеріалах справи відсутня згода власників житла, орендованого підозрюваним ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , на його перебування під цілодобовим домашнім арештом за належною їм квартирою.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас, посилання захисника ОСОБА_10 на те, що ухвалою слідчого судді від 24.02.2023 року в рамках кримінального провадження №0000199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також, що у витягах з ЄРДР №0000199 та №0000206 зазначено один і той самий ідентичний виклад обставин, суд апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження не розглядає, оскільки ці питання є предметом перевірки суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Разом з цим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційних скарг сторони захисту щодо недотримання слідчим суддею вимог ч.3 ст.183 КПК під час визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, виходячи з такого.

Так, ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Застава як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.

Цих вимог закону слідчим суддею не було дотримано в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя дійшов безпідставного висновку, що застава у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_7 . При цьому слідчий суддя не навів аргументованих мотивів, які б вказували на наявність виключних випадках, що обумовило визначення розміру застави поза межами максимального розміру, визначеного п.2 ч.5 ст.182 КПК.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, раніше не судимий і підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, тяжкості інкримінованого злочину, а також майнового, сімейного стану підозрюваного ОСОБА_7 , та наявності вищевказаного ризику, розмір застави необхідно зменшити до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 214 720,00 грн., який на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права підозрюваного ОСОБА_7 .

За приписами ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_9 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року скасувати на підставі п.2 ч.1 ст.409 та п.1 ч.1 ст.411 КПК, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ст.183 КПК, та визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720, 00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 182-183, 194 та 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 квітня 2023 року, включно.

Встановити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720,00 гривень.

На підставі ч.5 ст.194 КПК у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи, залежно від стадії кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави ОСОБА_7 підлягає негайному звільненню з-під варти та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити термін дії покладених судом на ОСОБА_7 обов`язків по 24 квітня 2023 року, включно, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

Роз`яснити ОСОБА_7 що у разі невиконання ним покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4