Справа № 146/1303/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2022 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000244 від 20 липня 2018 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22 лютого 2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробовуванням з іспитовим строком один рік; 26 жовтня 2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк один рік, на підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік 6 місяців, 19 червня 2017 року умовно-достроково звільнений із Піщанської ВК № 59 з невідбутим строком 8 місяців; 14 листопада 2018 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі 3 роки та шість місяців позбавлення волі на підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки , 14 листопада 2022 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання

до якого не застосований запобіжний захід

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та вчинив повторно новий умисний аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, 3 липня 2018 року близько 15.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території подвір`я домогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переконавшись, що його дії непомітні для інших осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав із вказаного домогосподарства котел та хвіртку з чорного металу, загальною вагою 30 кг., а також каструлю з кольорового металу алюмінію, вагою 2 кг., що на праві власності належать ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, обернув викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд.

Відповідно до висновку експерта № 567 від 14 серпня2018 року вартість 1 кг. чорного металу у вигляді металобрухту, станом на 3 липня 2018 року становить 6 гривень 43 копійки, вартість 1 кг. кольорового металу алюмінію у вигляді металобрухту, станом на 3 липня 2018 року становить 36 гривень 17 копійок, у зв`язку з чим загальна вартість викрадених металевих речей у вигляді металобрухту становить 265 гривень 24 копійок.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 265 гривень 24 копійки.

За вказані суспільно небезпечні винні діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що

3 липня 2018 року він прийшов в гості до потерпілого ОСОБА_6 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , однак останнього не було вдома. Біля вбиральні він помітив металеву хвіртку яку вирішив викрасти. Крім того з літньої кухні, двері якої були незамкнені, він викрав металевий котел та алюмінієву каструлю. Після вчиненого він залишив вказане домогосподарство. Викрадені речі він продав ОСОБА_7 за суму біля ста гривень. Вказані кошти витратив на власний розсуд.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що після смерті матері майно залишилось в її домогосподарстві. Хата та інші приміщення були закриті на навісні замки. Періодично почали зникати різні речі, зокрема металеві, сусіди порадили звернутися в поліцію. Поліція знайшла металеву хвіртку та каструлю в особи, що приймає металобрухт. Дані речі ОСОБА_6 впізнав і вони були вилучені. Крім цих речей були викрадені і інші речі з металу та чавуну. Біля господарства покійної матері він часто бачив ОСОБА_4 , якого неодноразово попереджав, щоб він нічого не крав. Також Кобзара бачили з викраденим сусіди. Особа, яка приймала металобрухт сказала, що вилучені речі приніс і здав йому ОСОБА_4 . Металевий котел був у літній кухні куди були виламані двері.

27 грудня 2022 року потерпілий ОСОБА_6 направив на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, щодо міри покарання просить суд суворо не карати.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що приблизно три роки тому, на початку липня місцевий житель ОСОБА_4 запропонував купити в нього металеву хвіртку та каструлю. Дані речі він сказав, що належать йому. Приблизно того ж дня приїхали працівники поліції і запитали чи нічого йому не приносив ОСОБА_4 . Він відразу зізнався та видав куплені за 50 гривень у ОСОБА_4 речі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що був понятим при слідчому експерименті, як ОСОБА_4 показував як заходив до господарства де нікого не було, де стояв казан, який він викрав з сараю, і здав на металобрухт. ОСОБА_4 добровільно без примусу та залякування все сам показував і розповідав.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого та свідків, суд приходить до висновку, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_4 злочин мав місце за встановлених обставин, останній винний у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчинені злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк вважається можливим та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, думку потерпілого, який просив суворо не карати, зважаючи, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою селищного голови Вапнярської селищної ради, згідно довідки головного лікаря КУ «Томашпільська ЦРЛ» ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, враховуючи те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення корисливого злочину, має незняту та непогашену судимість, злочин вчинив через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, тобто на шлях виправлення не став, тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки даний злочин обвинуваченим скоєно до вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 14.11.2018 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, остаточне покарання ОСОБА_4 підлягає визначенню за правилами ст. 70 ч. 4 КК України - за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання принципів встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Рішення щодо речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернути володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, бувший у використанні котел з чорного металу сірого кольору ємністю 40 л., хвіртку з чорного металу та алюмінієву каструлю, які поміщені до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області передати за належністю ОСОБА_6 як законному володільцю.

Рішення щодо відшкодування процесуальних витрат.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000244 до висновку експерта вартість проведення дослідження становить 572 грн., які підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, поглинути менш суворе покарання призначене даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2018 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 14 листопада 2018 року .

В строк покарання ОСОБА_4 зарахувати покарання повністю відбуте за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 14.11.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 572 грн (п`ятсот сімдесят дві гривні) судових витрат, пов`язаних з проведенням по справі експертизи.

Долю речових доказів вирішити таким чином: бувший у використанні котел з чорного металу сірого кольору ємністю 40 л., хвіртку з чорного металу та алюмінієву каструлю, які поміщені до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області передати за належністю ОСОБА_6 як законному володільцю.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1