Справа № 386/1190/22
Провадження № 1-кп/386/25/23
УХВАЛА

Іменем України

17 січня 2023 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Голованівськ Кіровоградської області кримінальне провадження №0000370 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

На розгляді у Голованівському районному суді Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження №0000370 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт посилаючись на те, що за станом здоров`я він не може перебувати в слідчому ізоляторі, адже хворіє на низку тяжких захворювань і не отримує відповідного лікування.Також вказує на відсутність ризиків ухилення його від суду та незаконного впливу на свідків.

Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 . Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти заміни обвинуваченому запобіжного заходу, адже наявні ризики ухилення від суду, повторного вчинення кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За змістом ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею або судом при застосуванні та продовженні запобіжного заходу як то зміна обставин підозри/обвинувачення, зменшення або зникнення встановлених ризиків.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри та існування в провадженні передбачених ст. 177 КПК України ризиків були встановлені як слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, так і судом під час продовження строку тримання під вартою.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , необхідно вирішувати з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканість, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року, постановленою за результатами розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, були зазначені ризики, які стали підставою для задоволення клопотання і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не містять будь-яких даних щодо зміни обставин обвинувачення чи раніше встановлених ризиків, що могло би слугувати підставою для зміни та застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також, на підтвердження доводів клопотання про хронічні захворювання обвинуваченим не надано будь-яких доказів, а так само не надано доказів на підтвердження неможливості отримувати ним лікарняний догляд в умовах утримання під вартою.

Обставини викладені обвинуваченим у клопотанні про наявність постійного місця проживання не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу, і тим більш ця обставина була урахована судом під час вирішення питання продовження строку тримання під вартою і їм була надана відповідна оцінка.

Враховуючи вищенаведене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, і обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, покаранню, що може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватості, забезпечує запобіганню встановленим раніше ризикам, і на спростування цього обвинуваченим будь-яких доводів не наведено і доказів не надано.

Керуючись ст. ст. 177, 201, 202, 369, 372, 392 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 14 год. 30 хв. 17 січня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1