Провадження №: 1-кп/752/1157/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001216 від 18 червня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Біла Церква Київської області, з середньою освітою, неодруженого, без офіційного місця роботи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 353 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

08 червня 2022 року, приблизно о 08:00 ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2, помітив транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «21099», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився на тротуарі неподалік вказаного будинку, та у останнього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Усвідомлюючи неможливість самостійно довести свій злочинний умисел до кінця та необхідність допомоги у його реалізації, ОСОБА_3 08 червня 2022 року о 08:05, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 97, вирішив замовити послуги евакуатора та зателефонував до пункту диспетчеризації, що надає послуги із замовлення вантажу - транспортного засобу, за номером телефону НОМЕР_3 , при цьому у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчиненням суспільно небезпечного діяння. До пункту диспетчеризації, що надає послуги із замовлення вантажу ОСОБА_3 здійснив виклик з мобільного телефону НОМЕР_4 та повідомив про необхідність забезпечення транспортного засобу типу евакуатор за адресою: АДРЕСА_2 для переміщення вантажу - транспортного засобу марки «ВАЗ», моделі «21099», червоного кольору, при цьому ОСОБА_3 зазначив, що транспортний засіб знаходиться поряд з військовою прокуратурою. Під час розмови з диспетчером на запитання щодо наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який необхідно перемістити, ОСОБА_3 повідомив, що документи в наявності.

На виконання виклику ОСОБА_3 приблизно о 09:00 того ж дня за адресою: АДРЕСА_2 на транспортному засобі типу евакуатор марки «Mersedes-Benz», жовто-салатового кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 , прибув водій ТОВ «Експедиція 777».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом та самовільне присвоєння владних повноважень, ОСОБА_3 , перебуваючи поряд з будинком АДРЕСА_2, самовільно присвоїв владні повноваження, представившись співробітником військової прокуратури України, чим ввів водія евакуатора в оману, повідомивши що транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «21099», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є службовим та перебуває на балансі майна, що належить органам прокуратури України, та що вказаний транспортний засіб необхідно перемістити за адресою: АДРЕСА_3.

Будучи введеним в оману щодо дійсного статусу та посади ОСОБА_3 , водій евакуатора завантажив транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «21099», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на платформу евакуатора марки «Mersedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_5 , та відвіз його до вказаного ОСОБА_3 місця за адресою: АДРЕСА_3, де вказаний транспортний засіб було вивантажено неподалік станції технічного обслуговування.

Таким чином, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, розуміючи, що водій евакуатора не усвідомлює характер його протиправних дій, розпорядився транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «21099», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 78 528 грн, який належить ОСОБА_5 , та фактично перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_6 .

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до примітки до ст. 289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 353 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне присвоєння владних повноважень або звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 1 ст. 353 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Вказав на відсутність підстав для застосування відносно обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки кримінальні правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, на досудовому розслідуванні обвинувачений свою вину заперечував, натомість визнання вини під час судового розгляду, на думку прокурора, є лише способом пом`якшення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, запевнив що розкаюється у вчиненому, зобов`язався виправитись та не вчиняти правопорушень у майбутньому. Просив не призначати покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі. Вказав, що доглядає за непрацездатним батьком похилого віку, з яким вони разом проживають.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що побачив автомобіль «ВАЗ», моделі «21099», який довгий час стояв при дорозі на АДРЕСА_2 . Він вирішив, що вказаний автомобіль в умовах воєнного стану не потрібен власнику, а тому 08 червня 2022 року о 08:00 вирішив ним заволодіти, щоб відремонтувати та передати на потреби Збройних Сил України. З цією метою він викликав евакуатор, ввів водія евакуатора в оману, показавши військовий квиток, представившись працівником прокуратури та повідомивши завідомо неправдиву інформацію про те, що автомобіль належить органам прокуратури, після чого завантажив автомобіль на евакуатор та перевіз його на територію СТО за адресою: АДРЕСА_3, де його вподальшому виявили працівники поліції.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 та ч. 1 ст. 353 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом та самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаному із вчиненням суспільно-небезпечного діяння.

5.Мотиви зміни обвинувачення.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

7.Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є відповідно нетяжким злочином та кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, котрий в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проживає з батьком 1941 року народження, скарг за місцем проживання на нього не надходило, повністю визнав вину, розкаявся у вчиненому.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 289 та ч. 1 ст. 353 КК України у виді обмеження волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, зважаючи на невелику тяжкість вчиненого, особу винного, котрий визнав вину, вибачився за скоєне, зобов`язався не вчиняти правопорушень у майбутньому, відповідно до висновку органу пробації обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства та його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно з приписами ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 353 КК України, та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки:

за ч. 1 ст. 353 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого кримінального правопорушення більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 2 роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави 400 грн судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи №1805/223 від 18 липня 2022 року.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ», моделі «21099», 1997 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , залишити у потерпілого.

Диски DVD+R та CD+R, на яких містяться файли з фіксацією обставин події, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1