Номер провадження:1-кп/521/1699/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , та обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000624 від 14.09.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівне Болградського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, зі слів перебуваючого у цивільному шлюбі, до затримання працюючого водієм в ПП « ОСОБА_7 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

На розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000624 від 14.09.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду, доручити органу пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого. Крім того, заявила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, зазначив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, та враховуючи життєві обставини ОСОБА_5 просить суд не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно свого підзахисного заперечувала та просила обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування своєї позиції захисник надала відповідне клопотання та характеризуючі документи, з яких вбачається, що ОСОБА_5 має місце проживання на території Одеської області, характеризується з позитивної сторони, до затримання утримував сім?ю, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 , яка на даний час знаходиться на обліку та під наглядом лікарів з приводу вагітності. Крім того, ОСОБА_5 ні разу не притягався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку ні у нарколога, ні у психолога, ні у психіатра, у потерпілого, вітчима обвинуваченого, відсутні претензії будь-якого характеру. На підставі викладеного, захисник вважає, що прокурором не доведено обставин, що виправдовують застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений (в режимі відеконференції) підтримав думку свого захисника.

Дослідивши обвинувальний акт та додані матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про можливість призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту виходячи з наступного.

Обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України, обвинувальний акт підсудний Малиновському районного суду м. Одеси, підстав для закриття кримінального провадження суд не вбачає.

Судом вирішено питання, які пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України вбачається, що після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених ст. 314 КПК України, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Згідно до ч. 1 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Частиною 2 ст. 314-1 КПК України зокрема передбачено, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Враховуючи особистість обвинуваченого та тяжкість покарання у якому він обвинувачується суд вважає, що складання досудової доповіді буде відповідати як інтересам суспільства так і правам людини.

Обмежень та заборон, які передбачені ч. 4 ст. 314-1 КПК України у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Таким чином, суд вважає за необхідне доручити відповідному органу з питань пробації складання досудової доповіді.

Щодо вирішення питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Так, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України (ч. 3 ст. 315 КПК України).

Прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність обрання (продовження) запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, що перелічені у даній статті.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлено, що запобіжними заходами є особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі судового провадження суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, судом встановлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину. Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 , (25 років), він не є особою з інвалідністю, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , яка перебуває в стані вагітності, до затримання працював водієм та фінансово допомагав своїй матері, має позитивну характеристику, має місце проживання на території Одеської області, до кримінальної відповідальності притягується вперше, відсутність претензій з боку потерпілого (батько померлого неповнолітнього ОСОБА_9 та вітчим обвинуваченого), погіршений стан емоційного здоров`я ОСОБА_5 .

Кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_5 не відноситься до переліку кримінальних правопорушень, що зазначені в ч. 6 ст. 176 КПК України.

З клопотання прокурора вбачається, що необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 полягає у наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у даному кримінальному провадженні.

Суд зауважує, що ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед судом повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити обвинуваченим такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, судом повинно бути обрано такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку обвинуваченого.

Прокурором доведено, а судом встановлено існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку із чим останній може вдатись до спроб переховуватись від суду.

Крім того, ОСОБА_5 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження отримав відомості, щодо свідків у даному провадженні, може незаконно впливати на них, адже їх допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого вони можуть змінити показання в залі судового засідання під час судового розгляду.

В частині наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), суд приходить до переконання про необґрунтованість вказаного ризику, оскільки стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовується, на підставі та в зв`язку з якими обставинами, вони прийшли до вказаних переконань, адже відомостей про те, що ОСОБА_5 раніше судимий чи є особою злочинного світу, суду не надано. Також не наведено наявність ризик, передбачений пунктом 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки жодним чином не був обґрунтований стороною обвинувачення.

Виходячи із порівняльного аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного/обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, стану здоров`я, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного/обвинуваченого під час досудового та судового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного/обвинуваченого (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Враховуючи позицію прокурора в судовому засіданні та відомості, які отриманні судом під час розгляду клопотання, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено лише обставини встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При врахуванні тяжкості злочину потрібно враховувати раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності цієї особи, який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечило 6 презумпції невинуватості.

Отже, застосування найсуворішого запобіжного заходу повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, аби попереднє ув`язнення не виявилось невиправданим.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом. Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі тяжкість покарання не може бути виправданням утриманню під вартою.

Враховуючи думку потерпілого, який просив не застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також викладені вище обставини, суд вважає можливим обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, який на думку суду забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку останнього.

Посилання сторони захисту про наявність у ОСОБА_5 місця проживання разом з цивільною дружиною на території Одеської області підтверджено в судовому засіданні, саме тому за вказаною адресою, на переконання суду, можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово з покладенням певних обов`язків на обвинуваченого, що відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, та в повній мірі узгоджуватиметься з нормами Закону та правовою позицією ЄСПЛ.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 314-316, 372, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000624 від 14.09.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України у відкритому судовому засіданні в Малиновському районному суді м. Одеси на 14 годину 00 хвилин 05 січня 2023 року.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Уповноваженому органу Державної установи «Центр пробації» в Одеській області забезпечити складання досудової доповіді у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк підготовки досудової доповіді встановити до 30.01.2023 року включно.

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України відмовити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною останньому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

Обвинувачений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» має бути негайно доставлений до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де і звільнений з-під варти.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) перебувати за місцем проживання цілодобово, окрім необхідності переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги;

2) прибувати за кожною вимогою до суду;

3) не відлучатись із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу суду;

4) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

5) здати на зберігання до Одеської обласної прокуратури свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло цілодобово та що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Виконання ухвали про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на співробітників Відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області за місцем проживання обвинуваченого та співробітників Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебуватиме під цілодобовим домашнім арештом покласти на співробітників Відділення поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії ухвали щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 становить 2 (два) місяці і обчислюється з моменту оголошення, тобто з 28.12.2022 року та припиняє свою дію 28.02.2023 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1