Справа №463/221/23
Провадження №1-кс/463/337/23
У Х В А Л А

17 січня 2023 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 10.11.2022 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0003680 від 15.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, 356 КК України, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 10.11.2022 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим в кримінальному провадженні №0003680 від 15.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, 356 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що постановою слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 10.11.2022 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0003680 від 15.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, 356 КК України. Скаржник зазначає, що даним кримінальним правопорушенням їй завдано майнову та немайнову шкоду. Вважає дану постанову невмотивованою та необгрунтованою, такою, що порушує права її права, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Скаржник згідно скарги, просить проводити розгляд такої за її відсутності.

Представник суб`єкта оскарження - Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що таку слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Судом встановлено, що слідчими слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області,здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003680 від 15.08.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, 356 КК України.

02.09.2022 ОСОБА_3 звернулася до слідчої із вимогою про визнанян її потерпілою, однак отримала оскаржувану постанову, якою у визнанні його потерпілою відмовлено. Ухвалою суду від 01.11.2022 справа № 463/7396/22, скасовано попередню постанову слідчої, зобов`язано повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 02.09.2022.

Постановою слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 10.11.2022 року, відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0003680 від 15.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, 356 КК України.

Слідчий дану постанову мотивує тим, що заявником не зазначено, а досудовим розслідуванням не встановлено завдання останньому майнової чи моральної шкоди.

Встановивши обставини та мотиви винесення оскаржуваної постанови приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Тобто, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.

Таким чином, слідчий, виносячи оскаржувану постанову, повинен був надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови, виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення заявнику шкоди та врахувати те, що саме за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення та те, що права і обов`язки потерпілого виникли в особи з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення. Як зазначається скаржником, вона до органу досудового розслідування не викликалась, пояснення в такої не відбирались, питання завдання шкоди не з`ясовувались.

Тому слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що відмова у визнанні його потерпілим слідчим належним чином не мотивована. Зокрема, слідчий в оскаржуваній постанові обмежився лише констатацією, що завдання майнової шкоди заявнику не встановлено, слідчий в оскаржуваній постанові не зазначив які слідчі та інші процесуальні дії вчинені з метою перевірки факту спричинення такої шкоди, та чи встановлював він у заявника факту заподіяння такої шкоди.

Крім цього, слід зазначити, що У відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності,яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належних мотивів прийнятого рішення, не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає до скасування.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Що ж стосується прохальної частини скарги щодо зобов`язання слідчого надати ОСОБА_3 можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, то слід зазначити, що слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, у тому числі і функцію процесуального керівництва досудового розслідування, а також втручатись у закріплену ст. 40 КПК України процесуальну самостійність слідчого, а тому така вимога не підлягає до задоволення.

Що стосується прохальної частини скарги визнати протиправну бездіяльність слідчого та прокурора, то слід зазначити, що ст. 307 КПК України не передбачає такого рішення слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, тому в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково .

Постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 10.11.2022 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0003680 від 15.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, 356 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , або іншу уповноважену особу в провадженні якої знаходиться кримінальне провадження №0003680 від 15.08.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, 356 КК України, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 02.09.2022, з прийняттям законного та обґрунтованого процесуального рішення та повідомити заявника про прийняте рішення, у встановлений КПК України строк та спосіб.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1