Справа № 182/1723/23
Провадження № 1-кс/0182/425/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2023 м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл..

ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у залі суду у м. Нікополі клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2023 № 0000440 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одружений, солдата ВЧ НОМЕР_1 на посаді номеру обслуги 2 гронатометного відділення гранотометного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону, на утриманні має малолітню дочку, 2014 р.н., який зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ з власного пристрою),

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

18.04.2023 до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. надійшло клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2023 № 0000440 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2212-IX від 21.04.2022.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022, строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2263-IX від 22.05.2022.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2500-IX від 15.08.2022.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2738-IX від 16.11.2022.

Указом Президента України №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст.106 Конституції України, Указом Президентом України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.3033 № 2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» (далі Указ Президента України № 69/2022), на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошено загальну мобілізацію. Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15 березня 2022 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України №2105-ІХ від 10.03.2022, громадянин України ОСОБА_5 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , перебуває у військовому званні «солдат».

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 103 від 11.04.2022 ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду солдата резерву 7 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС 100915А, де проходить військову службу по теперішній час.

Відповідно до ст.ст. 3, 28 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Поряд з цим, відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи «солдатом» номеру обслуги 2 гронатометного відділення гранотометного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , тобто військовою службовою особою, солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити «Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників, беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Незважаючи на це, солдат ОСОБА_5 усупереч вимог вищенаведеного законодавства, діючи з прямим умислом, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажав їх настання, став на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи при наступних обставинах.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2022 №328, що військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , вважається таким, що 18 листопада 2022 року самовільно залишив район виконання завдання із забезпечення здійснення заходів з Національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії поблизу АДРЕСА_2 та відсутній на службі до теперішнього часу.

Так, 16.04.2023 близько о 14 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 , перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , де відпочивав в своїй спальній кімнаті, в цей час ОСОБА_7 , яка була в стані алкогольного сп`яніння, почала висловлювати на адресу ОСОБА_5 в нецензурній формі, претензії з приводу того що він псує її особисте життя та на даному ґрунті у останніх виникла словесна суперечка.

Під час цієї суперечки, у ОСОБА_5 на ґрунті раптових неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство громадянки України ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, близько 14 год. 10 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині, бажаючи їх настання, долонею руки наніс два удари в область правого вуха ОСОБА_7 , після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на умисне вбивство своєї матері ОСОБА_7 , діючи умисно, витягнув зі спортивних штанів, які були на ньому одягнені, шнурок з якого зробив петлю, та накинувши даний шнурок у вигляді петлі в області шиї своїй матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , почав його затягувати при цьому стискати органи дихання, до моменту поки остання не перестала подавати ознаки життя. Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив своїй матері ОСОБА_7 згідно лікарського свідоцтва про смерть №199 від 17.04.2023, тілесні ушкодження у вигляді механічної асфіксії, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , потерпіла ОСОБА_7 померла на місці.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

17.04.2023 ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

16.04.2023 о 20-20 год. ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Оскільки ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання, що може спонукати його переховуватись від слідства та суду; у нього немає постійного місця роботи та постійного законного джерела заробітку, є ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого; може вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам. З урахуванням викладеного, слідчий просить обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, оскільки вважає, що є обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також є ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і на його думку застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував. Пояснив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, по якому йому висунуто підозру, повністю визнає. У вчиненому розкаюється.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 , підтримуючи позицію свого підзахисного, проти клопотання слідчого також не заперечував.

Вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя, суд, як це зазначено у ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію;

7) майновий стан;

8) наявність судимостей;

9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з наданих копій матеріалів, а саме з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000440 розпочато 16.04.2023.

17 квітня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.

Враховуючи відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» позицію Європейського суду, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється на початковому рівні у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом обшуку від 16.04.2023 та вилученими речовими доказами; протоколом огляду трупу ОСОБА_7 ; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка; іншими матеріалами кримінального провадження.

При визначені обґрунтованості підозри слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину.

Слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України /переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду/ об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Також враховується й те, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та його підрозділ, у зв`язку із виконанням бойових завдань, постійно здійснює передислокацію на території України, тому, перебуваючи на волі, обвинувачений буде посилатися на неявку до органу досудового розслідування та суду, мотивуючи проходженням військової служби.

Також слідчий суддя вважає, що наявний заявлений стороною обвинувачення й ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), так як підозрюваний перебуває з потерпілим у родинних зв`язках та знайомий зі свідком, а тому може незаконно впливати на них з метою зміни показів.

Окрім того, на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчим у клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 , вчиняючи особливо тяжкий злочин в умовах воєнного стану, з метою уникнення покарання за вчинений ним кримінальне правопорушення, фактично може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 408 КК України. Оскільки, у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2022 №328, що військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , вважається таким, що 18.11.2022 самовільно залишив район виконання завдання із забезпечення здійснення заходів з Національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії поблизу АДРЕСА_2 та відсутній на службі до теперішнього часу, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, що свідчить про схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Також, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який підриває авторитет Збройних Сил України.

З огляду на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, існування даного ризику не виключається.

Зазначена позиція не суперечить принципу презумпції невинуватості, оскільки мова йде про ймовірну можливість особи вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а не про звинувачення особи у вчиненні кримінальних правопорушень.

Отже, на думку слідчого судді, прокурором доведено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Вказаний ризик на даному етапі досудового розслідування існує.

Також слідчий суддя враховує репутацію підозрюваного, який є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, одружений, на утриманні має малолітню доньку, 2014 року народження.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, який було встановлено під час судового розгляду.

Зазначений висновок узгоджується і з позицією Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (наприклад, рішення «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» та інш.).

При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим під час судового розгляду ризикам.

Так, особисте зобов`язання не зможе перешкодити можливості переховування підозрюваного.

Жодних звернень щодо передачі ОСОБА_5 на поруки не надходило.

Домашній арешт щодо ОСОБА_5 недоцільно застосувати, так як вказаний запобіжний захід, на думку слідчого судді, не зможе запобігти наявним ризикам.

Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризикам можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, на переконання слідчого судді, прокурором доведено те, що обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам.

Зважаючи на відомі обставини кримінального провадження, на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя приходить до висновку про доведеність обставин, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Т.я. підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), що поєднаний з насильством, згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави йому не визначається.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2023 № 0000440 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів та строку досудового розслідування, тобто ухвала діє до 20-20 год. 14 червня 2023 р.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання, тобто з 20-20 год. 16.04.2023.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1