В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002936 від 02.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2014 року за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2021 року за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

01 вересня 2021 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебував біля будинку № 10-А по бул. Верховної Ради у м. Києві, де помітив автомобіль марки «ВАЗ 2111» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , який знаходився поряд з вказаним будинком, біля якого нікого не було, салон, багажне відділення, двері та вікна були зачинені, що об`єктивно технічно обмежувало та перешкоджало вільному доступу та незаконному потраплянню сторонніх осіб до майна, що знаходилось в салоні автомобіля, а отже, доступу до сховища, яке є володінням особи.

В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого посягання майно, що знаходилось в автомобілі марки «ВАЗ 2111» д.н.з. НОМЕР_2 , що перебуває у праві користування ОСОБА_5 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, а саме, повторного викрадення майна, яке зберігається в автомобілі, ОСОБА_3 , упевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та його дії носять таємний характер для оточуючих, підійшов до вищевказаного автомобіля, та за допомогою викрутки, яку останній мав при собі, відкрив кришку моторного відсіку, подолав технічну перешкоду для доступу до акумулятора автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, викрав з моторного відсіку вказаного автомобіля акумулятор торгівельної марки «ISTA», вартістю 700 гривень 00 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 05 вересня 2021 року, у нічний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 перебував біля будинку № 2 по вул. Харківське шосе в м. Києві, де помітив належний ОСОБА_6 автомобіль марки «Хюндай Н-1», д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився поряд з вказаним будинком, в цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого посягання майно, що знаходилось в автомобілі марки «Хюндай Н-1», д.н.з. НОМЕР_3 , що на праві власності належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, а саме, повторного викрадення майна, яке зберігається в автомобілі, ОСОБА_3 , упевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та його дії носять таємний характер для оточуючих, підійшов до вищевказаного автомобіля, та за допомогою викрутки, яку мав при собі, відкрив кришку моторного відсіку вказаного автомобіля, чим подолав технічну перешкоду для доступу до акумулятора автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, викрав з моторного відсіку вказаного автомобіля акумулятор торгівельної марки «BOSCH», потужністю 95Ah. вартістю 700 гривень 00 копійок.

В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 700 гривень.

Крім того, 07 вересня 2021 року, в нічний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебував біля будинку № 36-В по вул. Березняківська в м. Києві, помітив належний на праві власності ОСОБА_7 автомобіль марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_4 , який знаходився поряд з вказаним будинком, в цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого посягання майно, що знаходилось в автомобілі марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_4 , що належить потерпілому ОСОБА_7 на праві власності.

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, а саме, повторного викрадення майна, яке зберігається в автомобілі, ОСОБА_3 , упевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та його дії носять таємний характер для оточуючих, підійшов до вищевказаного автомобіля та за допомогою викрутки, яку мав при собі, відкрив кришку моторного відсіку вказаного автомобіля, чим подолав технічну перешкоду для доступу до акумулятора автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, викрав з моторного відсіку вказаного автомобіля акумулятор торгівельної марки «ISTA» потужністю 60 Ah, вартістю 700 гривень 00 копійок.

В подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 700 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у повторному таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше сховище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, та показав, що дійсно вчиняв крадіжки акумуляторів з транспортних засобів шляхом відкриття викруткою кришки моторного відсіку, які в подальшому продавав. Зокрема, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Обвинувачений ОСОБА_3 щиро каявся у скоєному, розуміє, що вчинив погано, зазначив, що вчинив крадіжку, оскільки потрібні були кошти, так як мав складне матеріальне становище.

Таким чином, показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суди встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, обставин злочину, його наслідків, даних про його особу, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на нього, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі положень ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінального правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, та за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року, призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня початку відбування покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року, а саме з 08.09.2021 року.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме батарею марки «ISTA» CIassic 6 CT-60 A 12 B 60 A, 280 F 480 маса, не більше 17, 0 кг. - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя