ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/870/23 Справа № 192/386/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20.03.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №70000046 від 10.03.2023 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що дане кримінальне провадження кваліфіковано за ст. 290 КК України, при цьому з клопотання вбачається, що прокурор посилається на наявність ознак зміни ідентифікаційного номеру кузову, втім фактично зазначає про наявність ознак змін ідентифікаційного номеру шасі на спеціалізованому причепі, що суперечить диспозиції ст. 290 КК України.

Також вказано, що подане клопотання не містить обгрунтування того, що саме прокурор має намір довести зазначеним доказом, і які є підстави вважати, що існують ризики передбачені абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №70000046 від 10.03.2023 року, а саме на спеціалізований причеп фургон ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15 червня 2022 року є ОСОБА_7 , із забороною відчуження, розпорядження, користування вищевказаним майном.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що 10 березня 2023 року на блокпосту «Солонянський», що розташований на автодорозі Н-08 440 км за адресою: с. Червонокам`яне, Дніпровського району Дніпропетровської області, було зупинено автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , зі спеціалізованим причепом - фургоном ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_1 .

При перевірці вузлів та агрегатів вказаного спеціалізованого причепу було виявлено ознаки зміни його ідентифікаційного номеру, за даним фактом розпочато кримінальне провадження №0000046 від 10 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тобто зміна ідентифікаційного номеру кузова транспортного засобу, у зв`язку із чим виникла необхідність у накладенні арешту на спеціалізований причеп - фургон ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_1 , який було вилучено під час огляду, оскільки він відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Вказує, що у даному випадку арешт відповідного майна є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Відповідно до частини другої даної норми, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З наведеного вбачається, що законодавцем встановлено чіткий строк, протягом якого слідчий, прокурор має звернутися до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, а наслідком пропущення даного строку є негайне повернення відповідного майна особі, у якої його було вилучено.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні ВП № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000046 від 10.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Наявними матеріалами встановлено, що 10 березня 2023 року на блок посту «Солонянський», що розташований на автодорозі Н-08 440 км, за адресою: с. Червонокам`яне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, було зупинено автомобіль КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , зі спеціалізованим причепом - фургоном ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно протоколу огляду місця події від 10.03.2023 року та фототаблиці до нього, в ході огляду вказаних транспортних засобів було виявлено ознаки зміни номерів їх вузлів та агрегатів, а саме на VIN коді спеціалізованого причепу фургону ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено сліди зварювання, що викликало підозру в можливій зміні ідентифікаційного номеру цього транспортного засобу. Під час огляду причеп фургон ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_1 , було вилучено до ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

З наведеного вбачається, що що спеціалізований причеп фургон ГКБ 8350, номерний знак НОМЕР_1 , було вилучено під час огляду місця події 10 березня 2023 року, а тому даний причеп із вказаного часу набув статус тимчасово вилученого майна у відповідності до ч. 2 ст. 168 КПК України. Таким чином, останнім днем звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, з урахуванням вихідних днів, було 13.03.2023 року.

Разом із тим, клопотання про арешт майна у вказаному кримінальному провадженні було складено прокурором 17 березня 2023 року та в цей же день подане слідчому судді, тобто звернення із ним відбулося за межами строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, що виключає можливість задоволення даного клопотання.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення слідчого судді, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4