Справа № 766/9809/20
1-і/214/134/22
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2022 року колегія суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3 КК України, суд,

ВИРІШИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить: продовжити ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування клопотання вказує наступне. В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження №0000032, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненнікримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України. Як слідує із Розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Херсонським міським судом Херсонської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ на Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відносно ОСОБА_8 продовжено востаннє ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2022 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 14.04.2022. Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки даний строк спливає 14.04.2022, проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо. Зазначає, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачуються серед іншого у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання у виді до 12 років позбавлення волі. Вважає, що при розгляді клопотання необхідно взяти до уваги сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до ОСОБА_10 у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема обвинувачений не одружений, неповнолітніх утриманців не має; відсутність до затримання постійного місця роботи, що є запорукою існування офіційних джерел доходів;крім цього на під час судового розгляду ще не допитані свідки у провадженні, а тому існує ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачений зможе на них незаконно впливати з метою схилити їх до надання неправдивих свідчень; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню йогов умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Наполягає, що запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочинів, які йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілих та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду. Суд вважав, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились. Зазначає, що сторона обвинувачення вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились. Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ними процесуальних рішень, можливості вчинення обвинуваченимиіншого кримінального правопорушення, суд не знайшов підстав для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб (до 14 квітня2022 року). Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вказує, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 спливає 14.04.2022, однак ризики, які виправдовують застосування вказаного запобіжного заходу не зменшилися, підстав для скасування чи зміни обраного судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який відсутні, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти наведеним вище ризикам.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав. При цьому пояснив, що обвинувачений може ухилитися від суду, не має міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою та пояснив, що на його думку строк тримання під вартою закінчився.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засідання заперечувала проти продовження строку тримання під вартою, пояснивши, що зазначені прокурором ризики не доведені. Також надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що визначений ухвалою суду строк тримання обвинуваченого закінчився 14 квітня 2022 року, а тому Саксаганський районний суд позбавлений можливості приймати рішення про продовження строк тримання під вартою. Вказала, що відносно ОСОБА_8 востаннє продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області 15.02.2022 та визначено термін перебування під вартою до 14.04.2022. Розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було призначено на 12.04.2022 але розгляд не відбувся. В подальшому Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області неодноразово відкладав розгляд клопотання на 10.06.2022, 27.07.2022, 13.10.2022, але жодного разу розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не відбувся. Наступна дата розгляду клопотання прокурора призначена на 13.12.2022. Відповідно до повідомлення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.10.2022 суду не представилося за можливе у порядку, встановленому КПК України, вирішити питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 тому при вирішенні питання про строк дії цього запобіжного заходу та подальше тримання ОСОБА_8 під вартою належить керуватися положеннями ст. 615 КПК України. При цьому судом не зазначено про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 а також термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо останнього, як того вимагає чинний КПК України. Таким чином із змісту повідомлення вбачається відкладення судового засідання без прийняття відповідного процесуального рішення по суті клопотання. Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці. Під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом. Кожен, хто понад строк, передбачений законом, тримається під вартою або позбавлений свободи в інший спосіб, має бути негайно звільнений. Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини. Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини. Наполягає, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , визначений ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2022 закінчився 14.04.2022, строк тримання останнього під вартою сплив 14.04.2022, рішення про подовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не приймались, тому на разі Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позбавлений можливості приймати рішення про продовження строку тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію обвинуваченого та іншого захисника.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду від 15.02.2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строком на два місяці до 14 квітня 2022 року включно.

Починаючи з 29 березня 2022 року і по теперішній час матеріали за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 307 ч.3 КК України, в межах якого подано клопотання про продовження строків тримання його під вартою, до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з Херсонського міського суду Херсонської області не передані.

Отже судовий розгляд даного кримінального провадження протягом більше, ніж півроку не здійснюється по суті, у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження у Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, якому відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 06.03.2022 року №1/0/9-22 визначено підсудність справ Херсонського міського суду Херсонської області.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 з наступними змінами і доповненнями, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до положень п. 39 рішення ЄСПЛ у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (див. рішення у справі "Власов проти Росії" (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року, з подальшими посиланнями).

У справі «Куроченко та Золотухін проти України», Заяви № 20936/16 та № 53257/16, (пункти 113-117), Європейський суд з прав людини, встановив порушення Україною пункту 1 статті 6 Конвенції за таких обставин.

У справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), пункт 25) встановлено, що національне законодавство України не передбачає жодної процедури звернення із заявою про відновлення втрачених матеріалів справи у ситуаціях, коли не було ухвалено вироку суду (див. Пункт 60).

З цієї причини національні суди ніколи не розглядали суть справи заявника та не досліджували можливість відновлення матеріалів справи, навіть з джерел, вказаних заявником у цьому Суді (див. пункт 96). Суд також вважає переконливим аргумент заявника, що це виключило можливість зняти пред`явлені проти нього обвинувачення та закрити провадження (див. Пункт 97).

Так само, це перешкодило органам державної влади перевірити, чи відповідало суспільним інтересам продовження розгляду кримінальної справи щодо заявника за відсутності будь-яких перспектив прогресу у цьому провадженні і чи переважав такий інтерес шкоду, заподіяну заявнику продовженням провадження.

Суд пам`ятає, що забезпечення поваги до конвенційних прав заявника вимагало внесення законодавчих або інших еквівалентних змін до національної нормативно-правової бази. Однак Суд вважає, що національні органи влади мали провести таку перевірку, оскільки другий заявник, на відміну від першого заявника та заявника в рішенні у справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), не був визнаний винним судами будь-якої інстанції та обвинувачувався у вчиненні відносно менш тяжкого злочину, який, як вбачається, безпосередньо не впливав на права третіх сторін за статтями 2 та 3 Конвенції.

Отже, за відсутністю матеріалів кримінального провадження та інформації про їх наявність в Херсонському міському суді Херсонської області, в якому перебували матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , судовий розгляд кримінального провадження по суті, є неможливим. Крім того, з виходячи зі змісту доданих до клопотання документів, якими прокурор обґрунтовує своє клопотання, а саме витягу з ЄРДР та копії ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2022 року якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до 14 квітня 2022 року включно, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, обставини, передбачені ст.194 КПК України, в тому числі наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

При цьому колегія суддів враховує, що з клопотанням про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження прокурор до суду не звертався, а обвинувачений понад шість місяців перебуває у стані невизначеності щодо своєї справи, оскільки законодавством не врегульовано питання дій органів державної влади (судів, прокуратури) за вказаних обставин.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.193, 331 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_11

Судді: ОСОБА_12

ОСОБА_13 ОСОБА_14