Провадження №1-кп/127/545/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеконференцзв`язку в залі суду № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2019 за № 0000246,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (далі КК), та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27, частиною другою статті 190 КК.

Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні було призначене на 10.30 год. 09.03.2022, однак усі учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились. Чергові засідання були призначені на 10.00 год. 04.05.2022, 09.00 год. 05.05.2022, 12.00 год. 30.06.2022 та 10.30 год. 25.08.2022, 12.10.2022, 09.11.2022 та 09.12.2022, проте усі учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились. До відкладення судового розгляду справи прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі організованої групи. Перебуваючи на волі, обвинувачені, на думку прокурора, зможуть переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків кримінального провадження, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, на які посилається останній, відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 , - просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки сторона обвинувачення не довела існування ризиків, на які посилається. Зауважив, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, а тому просив змінити застосований до його підзахисного запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що намірів переховуватись від суду він не має.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, натомість просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Зауважив, що ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою.

Крім того, учасники судового процесу вважали за неможливе провести підготовче судове засідання за відсутності усіх учасників кримінального провадження, однак не заперечували проти вирішення клопотань сторони обвинувачення.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Слід при цьому зауважити, що частиною першою статті 315 КПК визначено, що якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Аналіз приписів наведених правових норм свідчить, що вирішення питання щодо запобіжних заходів можливе лише після ухвалення судом рішення про призначення справи до судового розгляду відповідно до вимог пункту 5 частини третьої статті 314 КПК. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому був неодноразово продовжений. У зв`язку з введенням військового стану Україна повідомила про відступ від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому суд вважає за доцільне вирішити клопотання прокурора щодо застосованих до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжних заходів до ухвалення відповідного судового рішення про призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення клопотань прокурора, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Як вже суд зазначив вище, відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченої. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Наведена правова норма є відсильною щодо норм кримінально-процесуального закону, розміщених у розділі ІІ КПК. Зі змісту частини першої статті 197 глави 18 розділу ІІ КПК випливає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Питання щодо мети і підстав застосування запобіжних заходів регламентовані статтею 177 КПК. Зокрема, з частини першої статті 177 КПК випливає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Як слідує зі змісту частини другої статті 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих їм злочинів здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинувачених потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час судове слідство не розпочате, а тому вирішення зазначеного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, вчиненого у складі організованої групи, раніше неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, винуватість у вчиненні інкримінованих їм діянь не визнають. Суд також враховує, що на даний час судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) не розпочате, зокрема не допитані потерпілі та свідки кримінального провадження. Крім того, суд бере до уваги те, що об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинувачених під вартою, суду надано не було.

З огляду на викладене, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні підтверджена наявність ризиків, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладене, суд вважає, що правові підстави для зміни запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутні. Натомість, враховуючи положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення зазначених вище ризиків, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк дії застосованих до них запобіжних заходів на 60 днів.

Разом з тим, зі змісту частини третьої статті 183 КПК випливає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Обставин, визначених частиною четвертою статті 183 КПК судом встановлено не було, а тому суд вважає за необхідне визначити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Вирішуючи питання щодо обрання розміру застави суд враховує положення пункту 3 частини п`ятої статті 182 КПК, якою розмір застави за злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обмежений від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, суд враховує Закон України «Про державний бюджет на 2022 рік», яким зокрема встановлені розміри прожиткового мінімуму для різних груп населення. Відповідно до статті 7 зазначеного закону прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 грудня 2022 року дорівнює 2684 гривень. Отже, суд вважає за доцільне застосувати до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 110 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 295240 гривень.

У разі внесення застави ОСОБА_7 та ОСОБА_6 мають бути звільнені з-під варти з покладенням на них обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК, а саме прибувати за кожною вимогою до Вінницького міського суду Вінницької області, не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні до здійснення їхнього допиту в судовому засіданні.

Керуючись статтями 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Запобіжні заходи, обрані обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, з 09.12.2022 до 23.59 год. 07.02.2023.

Визначити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заставу в розмірі 110 (сто десять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 295240 (двісті дев`яносто п`ять двісті сорок) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Обвинувачений (заставодавець) має право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії цієї ухвали.

У разі внесення застави звільнити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з-під варти та покласти на них такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до Вінницького міського суду Вінницької області, не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні до здійснення їхнього допиту в судовому засіданні.

Якщо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останніх буде застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: