Справа № 569/4370/23
УХВАЛА

про арешт майна

14 березня 2023 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000067 від 09.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий, звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у якому просить накласти арешт на сідловий тягач «DAF XF 460FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ) та на напівпричеп «KOЕGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 ).

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 09.03.2023 року приблизно о 20 год. 00 хв., у темну пору доби, на 250 км. + 400 м. автодороги «Київ-Ковель-Ягодин», в межах Сарненського району Рівненської області, відбулось зіткнення автомобіля «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по вищевказаній автодорозі зі сторони м. Коростень Житомирської області в напрямку до м. Сарни Рівненської області та сідлового тягача «DAF XF 460FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «KOЕGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди:

- водій автомобіля «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події;

- пасажир автомобіля «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці події, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відомості за фактом дорожньо-транспортної пригоди 09.03.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 09.03.2023, з попередньою правовою кваліфікаціє ч. 3 ст. 286 КК України.

09.03.2023 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було виявлено та вилучено сідловий тягач «DAF XF 460FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ), з напівпричепом «KOЕGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 ), з механічними пошкодженнями, котрі поміщено на територію філії Рівненського державного обласного навчально-курсового комбінату УДП Укрінтеравтосервіс, що в м. Сарни, вул. Технічна, 2, Рівненська область.

Сідловий тягач «DAF XF 460FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ), з напівпричепом «KOЕGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 ), 10.03.2023, визнано та прилучено до матеріалів кримінального провадження, як речові докази.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 встановлено, що власником сідлового тягача «DAF XF 460FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ), являється ОСОБА_8 , жителька АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 встановлено, що власником напівпричепом «KOЕGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 ), являється ОСОБА_8 , жителька

АДРЕСА_1

Враховуючи те, що сідловий тягач «DAF XF 460FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ), з напівпричепом «KOЕGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 ), являються речовими доказами у кримінальному провадженні, тому у слідчого є необхідність у встановленні заборони власнику транспортного засобу чи іншій особі будь-яким чином відчужувати, розпоряджатися та використовувати даний автомобіль, з метою уникнення ризиків продажу чи вчинення будь-яких інших дій із даним автомобілем (ремонт, переобладнання, вивіз за межі України), які можуть призвести до втрати чи пошкодження даного транспортного засобу та знищення слідів вчинення даного кримінального правопорушення.

Слідчий у клопотанні вказав, що на сідловому тягачі та напівпричепі, можуть бути наявні сліди вчинення кримінального правопорушення, а також даний транспортний засіб є знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення, відповідно до п.1 ч.2

ст.167 КПК України, то це є достатньою підставою тимчасового його вилучення.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

З урахуванням заяви слідчого відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Згідно ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області майором поліції ОСОБА_3 розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000067 від 09.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

09.03.2023 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова (шасі) НОМЕР_8 , з механічними пошкодженнями, котрий поміщено на територію філії Рівненського державного обласного навчально-курсового комбінату УДП Укрінтеравтосервіс, що в м. Сарни, вул. Технічна, 2, Рівненської області.

У судовому засіданні встановлено, що сідловий тягач «DAF XF 460FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ) та на напівпричеп «KOЕGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 ), відповідає критеріям, викладеним ст.98 КПК України, зокрема є засобом вчинення кримінально протиправних дій, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням пор арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, а решт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючий, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про накладення арешту на сідловий тягач «DAF XF 460FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ) та на напівпричеп «KOЕGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 ) з метою збереження речових доказів, запобігання можливості його переховування, пошкодження, зникнення, знищення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173,395 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на сідловий тягач «DAF XF 460FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ) та на напівпричеп «KOЕGEL SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_3 (ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 ), належні ОСОБА_8 , жительці АДРЕСА_1 , місцем зберігання транспортних засобів залишити територію філії Рівненського державного обласного навчально-курсового комбінату УДП Укрінтеравтосервіс,що в м.Сарни, вул.Технічна, 2, Рівненська область, встановивши заборону власнику автомобіля чи іншій особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаним транспортним засобом до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні № 0000067 від 09.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_9