Справа № 161/5630/21 Провадження №11-кп/802/366/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272,за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 19 травня 2023 року включно,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000272, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали, а продовжують існувати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2023 року задоволено клопотання прокурора. Продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19.05.2023 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого подала апеляційну скаргу. Вказує на те, що обвинувачений не погоджується з таким рішенням суду, оскільки вважає, що суд помилково прийшов до висновку, що неодноразове продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, забезпечить винонання ним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть зебезпечити уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому рішенні є незаконним та не справедливим.

Вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що у випадку обрання відносно нього такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, він ніяким чином не буде мати можливості порушувати процесуальні обов`язки покладені на нього судом.

Просить ухвалу скасувати та винести нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою запобігання спробам ухилення від суду; знищення, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та потерпілого; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Оцінюючи тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочину в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимої, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано в тому числі за мотивом небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги захисника про те, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, втратили свою актуальність та вважає, що такі ризики, не змінилися.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, те, що останній обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів, в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Разом з тим, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосування насильства, з чим повністю погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, суддя обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 19 травня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді