Провадження №11-кп/801/1281/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

законного представника ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 06.12.2022 про продовження підозрюваному ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку,

в с т а н о в и в :

У провадженні Вінницького міського суду перебувають матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2022 відносно ОСОБА_11 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, - строком на 60 діб, а саме 21.10.2022 включно.

Прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення ОСОБА_11 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 06.12.2022 задоволено вказане клопотання прокурора та ОСОБА_9 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03.02.2023 року включно.

Судове рішення мотивовано тим, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 80 від 01.08.2022 року, в період часу, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_12 діяння, останній страждав на стійкий психічний розлад у вигляді параноїчної шизофренії. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_13 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_13 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії. В теперішній час ОСОБА_13 не може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. ОСОБА_13 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду. ОСОБА_13 , із урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей (які знівельовані психопатологічним процесом) та рівня розумового розвитку, здатний сприймати лише формальний бік обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, і давати про них відповідні показання. ОСОБА_9 з урахуванням рівня його розумового розвитку та індивідуально-психологічних особливостей (які знівельовані психопатологічним процесом) і емоційного стану, не здатний правильно розуміти характер та значення вчинених ним дій та передбачати їх наслідки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах в інтересах фізичної особи стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_11 , просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді передачі його па піклування членам сім`ї батьку ОСОБА_14 та матері ОСОБА_10 з обов`язковим лікарським наглядом.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ухвала суду про провадження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку була постановлена без участі його законних представників. Суд безпідставно відхилив клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 про допуск до участі у справі в якості законного представника матері ОСОБА_9 - ОСОБА_10 та безпідставно позбавив статусу законного представника батька ОСОБА_9 - ОСОБА_14 , який був визнаний законним представником сина ОСОБА_9 на досудовому розслідування, приймав участь в підготовчому судовому засіданні.

Задовольняючи клопотання прокурора і продовжуючи ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на 60 днів, суд в своїй ухвалі теж посилається на зазначені прокурором ризики і вказує, що на даний час суду жодного доказу про зникнення вказаних ризиків не надано. Наявність перерахованих судом ризиків, наведених н ч.1 ст.177 КПК України щодо ОСОБА_9 н ухвалі суду нічим не обґрунтована та не підтверджена доказами. В момент скоєння суспільно-небезпечного діяння 25.05.2022 року ОСОБА_9 був затриманий працівниками поліції і йому був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З того часу по даний час ОСОБА_9 перебуває в ізоляції від суспільства. Тобто, ОСОБА_9 об`єктивно не міг переховуватись від суду або незаконно впливати на свідків та потерпілих.

За місцем проживання і реєстрації ОСОБА_9 характеризується позитивно. В характеристиці ОСОБА_9 , виданої Управляючою компанією «Господар Люкс» 24.05.2022 року відмічено, що скарг від сусідів на його поведінку не надходило.

В клопотанні прокурора і в ухвалі суду взагалі відсутнє обґрунтування неможливості запобігання зазначених ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч.1 ст. 508 КПК України, а саме - передання ОСОБА_9 на піклування його батькам. Батьки ОСОБА_9 згодні взяти сина під своє піклування. Вони спроможні здійснити належний контрою, за поведінкою свого сина та мають необхідні важелі впливу на сина.

В апеляційній скарзі з доповненнями адвокат ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2022 року та постановлення нової, якою відмовити повністю в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 .

Вимоги мотивує тим, що висновок експерта № 80 від 01.08.2020 року не містить висновок про необхідність застосування до ОСОБА_9 лише запобіжного заходу, який просить застосувати прокурор. Експерт лише вказав, що ОСОБА_15 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом - жодного слова про умови, що виключають небезпечну поведінку. До того ж цей висновок експерт робить з урахуванням суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_9 .

Суд необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про виклик та попит експерта, а клопотання про дослідження в судовому засіданні висновку судово-психіатричної експертизи № 80 взагалі не розглянув

Серед іншого розгляд відбувся з порушенням прав підозрюваного ОСОБА_9 на представництво його інтересів законним представником. Так, ще на початку судового засідання суддя протокольно (без виходу в нарадчу кімнату) усунув від участі у справі законного представника (батька підозрюваного) та не допустив в якості законного представника матір підозрюваного, і це за умови коли у того виявлено психічне захворювання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , яка вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; думку законного представника ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги; дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги -задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України застосування запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 508 КПК України, здійснюється з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби та згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про продовження строку поміщення ОСОБА_9 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку такого поміщення, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Так, судом перевірено обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість вчинених ОСОБА_9 дій, що підпадають під ознаки злочинів; його вік та стан здоров`я, а саме те, що згідно з наявним в матеріалах кримінального провадження висновком судово-психіатричного експерта № 80 від 01.08.2022 року, в період часу, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_12 діяння, останній страждав на стійкий психічний розлад у вигляді параноїчної шизофренії. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_13 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_13 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії. В теперішній час ОСОБА_13 не може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. ОСОБА_13 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду. ОСОБА_13 , із урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей (які знівельовані психопатологічним процесом) та рівня розумового розвитку, здатний сприймати лише формальний бік обставин, що мають значення у кримінальному провадженні, і давати про них відповідні показання. ОСОБА_9 з урахуванням рівня його розумового розвитку та індивідуально-психологічних особливостей (які знівельовані психопатологічним процесом) і емоційного стану, не здатний правильно розуміти характер та значення вчинених ним дій та передбачати їх наслідки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження поміщення ОСОБА_11 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а також доводи сторони захисту щодо зміни останньому запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з поміщенням його до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, або не застосування запобіжного заходу взагалі.

Колегією суддів не встановлено переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали поміщення ОСОБА_11 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Зазначені в апеляційній скарзі захисників доводи та підстави, згідно з якими вони просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Що стосується тверджень захисника, що до ОСОБА_11 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді передання на піклування членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості, оскільки останній страждає на психічні та поведінкові розлади.

Також, у справі не має доказів про можливість належного виконання ОСОБА_16 його процесуальних обов`язків у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, оскільки відсутні будь-які заяви від опікуна, близьких родичів чи членів сім`ї.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, на переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити раніше застосований до ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е". У своїх рішеннях Європейський Суд неодноразово наголошував на тому, що особа не може вважатися «психічно хворою" та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення у справах «Анатолій Руденко проти України» від 17 квітня 2014 року, «Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року).

На думку колегії суддів, судом першої інстанції враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, у зв`язку з чим залишає її без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.117, 376, 405, 407, 419 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 06.12.2022 про продовження підозрюваному ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 В ОСОБА_17 В ОСОБА_18