Справа № 761/9404/22
Провадження №1-кп/761/2458/2022
В И Р О К

іменем України

14 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_4.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6., ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8.

потерпілої ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження №0000141 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 лютого 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого у ТОВ «СЕАНС БУД» зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23.02.2022 приблизно о 22 год. 27 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись у четвертій (крайній лівій) смузі проїзної частини вул. Хрещатик у м. Києві зі сторони Європейської площі, наближався до регульованого перехрестя з вул. Майдан Незалежності, на якому був увімкнений червоний (забороняючий рух в його напрямку) сигнал світлофору.

В свою чергу, попереду зазначеного автомобіля, на проїзній частині вул. Хрещатик, перед перехрестям з вул. Майдан Незалежності, на червоний (забороняючий рух) сигнал світлофору, виконуючи вимоги п. 8.10 Правил дорожнього руху України, зупинились попутні невстановлені досудовим слідством автомобілі, які розташувались перед дорожньою розміткою 1.12 Правил дорожнього руху України «стоп-лінія» в другій та третій смугах відповідно.

В цей час, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Ford Fusion» р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Майдан Незалежності у м. Києві зі сторони вул. Михайлівської, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Хрещатик, на зелений (дозволяючий рух в його напрямку) сигнал світлофору, на якому продовжив рух, виконуючи маневр повороту ліворуч.

Під час руху ОСОБА_2 допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, підпункту «а» п. 2.9, підпункту «е» п. 8.7.3, п. 8.10 та п. 12.4 Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_2 виявились у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування автомобілем марки «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 , в процесі чого рухаючись по вул. Хрещатик у м. Києві, зі швидкістю 66,88 ± 2,67 км/год, яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год., створив своїми односторонніми діями для себе умови, в яких був позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни та постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, маючи об`єктивну змогу своєчасно виявити увімкнення червоного (забороняючого рух в його напрямку) сигналу світлофору та зупинити керований ним транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія» Правил дорожнього руху України, спостерігаючи, як у другій та третій попутних смугах, попереду нього зупинились невстановлені в ході досудового слідства автомобілі, не зміг вірно оцінити дорожню обстановку та її зміни, відволікся від керування транспортним засобом, внаслідок чого, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу здоров`ю громадян, виїхав на регульоване перехрестя вул. Хрещатик та вул. Майдан Незалежності у м. Києві на червоний (забороняючий рух в його напрямку) сигнал світлофору та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford Fusion» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

В результаті даної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої кисті, косого перелому діафізів 2, 3 п`ясних кісток лівої кисті (зі зміщенням уламків) які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Вищевказаними діями ОСОБА_2 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_2 та допитом потерпілої ОСОБА_1 показання, яких відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитаний судом ОСОБА_2 визнав вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, повідомив, що, 23 лютого 2022 року, в вечірній час доби він рухаючись 70 км/год. на автомобілі марки «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись у четвертій (крайній лівій) смузі проїзної частини вул. Хрещатик у м. Києві зі сторони Європейської площі, наблизився до регульованого перехрестя з вул. Майдан Незалежності, на якому був увімкнений червоний колір, однак на забороняючий сигнал світлофора не відреагував та проїхав перехрестя, а далі в`їхав в автомобіль марки «Ford Fusion» р.н. НОМЕР_2 . Під час вказаного ДТП автомобіль «Ford Fusion» отримав механічні пошкодження, а пасажир вказаного автомобіля отримала тілесні ушкодження. Після того, як сталося ДТП потерпілій надана була вся необхідна медична допомога, а надалі вся матеріальна і моральна шкода відшкодована. Також обвинувачений просив, суд, врахувати при призначенні покарання, що в теперішній час він щиро розкаюється у скоєному, вибачився за вчинене, просив суворо не карати та не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні, підтвердила обставини викладенні в обвинувальному акті, крім того повідомила, що 23.02.2022 року поверталась з роботи додому та викликала службу таксі, а під час вказаної поїздки автомобіль, в якому вона знаходилась зіткнувся з автомобілем обвинуваченого, в результаті чого їй було спричинено тілесні ушкодження. Медична допомога їй надавалась в лікарні, на поранену руку накладено було гіпс. Під час вищевказаної поїздки користувалась телефоном і за водієм не спостерігала. Також потерпіла повідомила суд, що обвинувачений їй всю матеріальну та моральну шкоду відшкодував, неодноразово просив пробачення та завжди цікавиться її самопочуттям. Крім того, остання просила суд при призначенні ОСОБА_2 покарання не позбавляти його волі.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_2 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальне правопорушення.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке скоєно з необережності і відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_2 , який свою вину визнав, негативно оцінив вчинене ним кримінальне правопорушення, яке він вчинив в стані алкогольного сп`яніння, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, перебуває у шлюбі, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, нарколога, а також повне відшкодування шкоди потерпілій.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, відшкодував заподіяну шкоду.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_2 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено та прокурор на такі обставини не посилався.

Враховуючи вищенаведені обставини, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з призначення додаткового покарання; позицію потерпілої, захисника, обвинуваченого ОСОБА_2 , які просили не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_2 у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_2 вимог ст. 69 КК України, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху - водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

При цьому, суд виходить із того, що вчинений злочин обвинуваченим ОСОБА_2 вчинений з необережності, однак, сідаючи за кермо транспортного засобу ОСОБА_2 не міг не розуміти значення своїх дій та міг передбачити їх негативні наслідки, тобто обвинувачений, сідаючи за кермо транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння, не міг не розуміти, що він піддає загрозі, як своє життя, так і життя інших осіб (учасників дорожнього руху, пішоходів).

Крім того, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_2 враховує і те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням не припускається у випадках засудження за кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами. При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З огляду на вищезазначене, і на те, що додаткове покарання - у виді позбавлення права керувати транспортними засобами - є обов`язковим для призначення при засудженні винної особи за ч. 1 ст. 286-1 КК України та на відсутність підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 додатковий вид покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вказане призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через приму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тому саме таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов, в рамках кримінального провадження не заявлено.

Судові витрати на залучення експерта за проведені: судово автотехнічну експертизу технічного стану, що становить 2059, 44 грн.; судово автотехнічну експертизу технічного стану, що становить 2059, 44 грн.; судову фототехнічну експертизу, що становить 2745, 92 грн., судово автотехнічну експертизу , що становить 1372, 96 грн. - слід стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 під час судового провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по кримінальному провадженню:

зазначені у постанові про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 24.02.2022 року, а саме автомобіль марки «Ford Fusion» р.н. НОМЕР_2 - залишити власнику;

зазначені у постанові про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 24.02.2022 року, а саме автомобіль марки «Mazda 3» р.н. НОМЕР_1 - повернути власнику.

Судові витрати на залучення експерта за проведені судово автотехнічну експертизу технічного стану, що становить 2059, 44 грн.; судово автотехнічну експертизу технічного стану, що становить 2059, 44 грн.; судову фототехнічну експертизу, що становить 2745, 92 грн. судово автотехнічну експертизу , що становить 1372, 96 грн., що в сумі складає 8 237, 76 ( вісім тисяч двісті тридцять сім) гривень 76 копійок, після вступу вироку в законну силу - стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави з відповідним призначенням платежів.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_4