Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Томахів Гощанського району Рівненської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не працюючої, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 жовтня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено покарання - п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23.11.2021 року та призначено остаточне покарання - п`ять років і один місяць позбавлення волі, строк відбуття якого рахується з 22 червня 2022 року.

Вирішено питання щодо речових доказів у справі та арешту майна.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_7 18.05.2022 року близько 19 год, перебуваючи поблизу магазину, розташованого в с. Озеряни на вул. Шевченка Дубенського району Рівненської області, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, без дозволу та відома власника таємно викрала велосипед червоно-сірого кольору марки «Gordo Ruddy Dax», належний ОСОБА_8 , вартістю 2 433,33 грн.

У поданій апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , покликається на суворість призначеного їй покарання, яке вважає невідповідним принципам достатності. Зазначає, що під час судового розгляду кримінального провадженняОСОБА_7 визнала свою вину, щиро розкаялася у скоєному, сприяла розкриттю злочину, у потерпілого, якому повернуто велосипед, відсутні матеріальні претензії, а обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити і призначити обвинуваченій ОСОБА_7 менш суворе покарання, аніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Обвинувачена ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, про що свідчить їх розписки про отримання повідомлення. Захисник - адвокат ОСОБА_6 підтвердила справжність почерку та підпису ОСОБА_7 , не заперечила проти розгляду апеляційної скарги, зміст якої узгоджено з обвинуваченою, у відсутність ОСОБА_7 і не розцінює це, як порушення права на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника обвинуваченої ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора, який вважає вирок законним, обгрунтованим і просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, зокрема, й показаннями обвинуваченої про таємне викрадення велосипеда ОСОБА_8 , на котрого була ображена, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційній скарзі і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Твердження апелянта про призначення ОСОБА_7 надто суворого покарання не є переконливими, оскільки термін "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: "Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України".

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК України означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття "особа обвинуваченого" вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття "особа винного".

При обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував тяжкість кримінального правопорушення, віднесеного законом до тяжких злочинів, вчиненого в умовах воєнного стану, особу ОСОБА_7 , яка раніше неодноразово судима, ніде не працює, негативно характеризується, зловживає алкогольними напоями, вчинила даний злочин в період іспитового строку, встановленого судом, а також пом`якшуючі покарання обставини, на які вказує і захисник - щире розкаяння та сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій майнового характеру з боку потерпілого, і призначив ОСОБА_7 за скоєне мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст. 185 КК України, яке, з врахуванням системності скоєння ОСОБА_7 злочинів, якій неодноразово надавалася можливість стати на шлях виправлення шляхом звільнення від відбування покарання із встановленням іспитового строку, та способу її життя не можна вважати надто суворим.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи, що ОСОБА_7 утримувалася під вартою з моменту її фактичного затримання - 22 червня 2022 року по 11 листопада 2022 року включно, даний строк підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання. Зарахувати ОСОБА_7 строк відбуття покарання утримання під вартою з 22.06.2022 року по 11.11.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення повного тексту ухвали, а ОСОБА_7 - в той же строк - з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3