Справа № 713/707/22
Провадження №1-кп/713/14/23
УХВАЛА

про відмову у визнанні доказу очевидно недопустимим

15.02.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в межах розгляду кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 21.12.2021р. за №0000546 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України клопотання адвоката ОСОБА_5 про визнання всіх доказів очевидно недопустимими, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вижницького районного суду перебуває вказане кримінальне провадження. 09.02.2023р. на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який є захисником обвинуваченого ОСОБА_4 , про визнання недопустимими усіх наявних в матеріалах справи доказів, виходячи з такого.

В матеріалах кримінального провадження наявна постанова про визначення групи прокурорів від 22.12.2021 у даному кримінальному провадженні, згідно з якою призначено групу прокурорів у складі прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 який є безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.12.2021, за участю водія ОСОБА_4 , надав суду показання про те, що рідна сестра прокурора ОСОБА_7 перебуває в шлюбі з його сином свідка. Тобто, що вони є між собою близькими родичами та станом на грудень 2021 року, проживали в одному будинку та мали спільний побут.

05.04.2022 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 286 КПК України. Підозра була складена слідчим Вижницького РВП ОСОБА_10 та погоджена прокурором Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_11 .

Та обставина, що прокурор ОСОБА_12 погодив підозру ОСОБА_4 , на думку сторони захисту свідчить про те, що всі докази у кримінальному провадженні зібрані з порушенням вимог КПК, тому просив визнати всі докази очевидно недопустимими.

Обвинувачений та захисники підтримали клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими. Захисник вказав, що участь ОСОБА_13 у даному кримінальному провадженні є незаконною, оскільки він був зацікавлений в результатах даного кримінального провадження, але не заявив собі самовідвід. Тому всі докази у даному кримінальному провадженні, виходячи з концепції «плодів отруєного дерева» є недопустими доказами.

Прокурор та представник потерпілого заперечили проти клопотання, вважають доводи, викладені захисником необґрунтованими, вказали, що будь-яких доказів заінтересованості прокурора ОСОБА_13 в результатах розгляду справи не надано, всі наявні докази зібрані без участі прокурора ОСОБА_7 , обвинувачений на етапі досудового розслідування мав захисника, та цей захисник міг заявити відвід прокурору, але цього не зробив.

За таких обставин відсутні докази того, що прокурор був заінтересований у результатах розгляду кримінального провадження, тому відсутні підстави визнавати докази очевидно недопустимими.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши зміст клопотання, вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисника про визнання доказів очевидно недопустимими не підлягають до задоволення, зважаючи на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

При цьому системний аналіз ст. 89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

Так, даючи оцінку доводам, викладеним у клопотанні захисника, суд виходить з такого. Будь-яких належних доказів того, що прокурор ОСОБА_12 дійсно перебуває в родинних відносинах зі свідком ОСОБА_9 стороною захисту не подано. Так само стороною захисту не подано очевидних доказів того, що прокурор ОСОБА_12 чи свідок ОСОБА_9 заінтересовані у результатах кримінального провадження.

На час розгляду даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження триває. Разом з тим всі докази вже досліджувалися в судому засіданні. Конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не наведено, але ті обставини, на які посилається сторона захисту, не свідчать про очевидну недопустимість доказів.

Керуючись ст. ст. 87, 89, ч. 2 ст. 349 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про визнання всіх доказів очевидно недопустимими - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали проголошено 16.02.2023 о 14:40 год.

Суддя ОСОБА_14