ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/212/23 Справа № 183/9284/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України, -

встановила:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_9 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 13.12.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25 лютого 2023 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 402 КК України, який віднесено до категорії тяжких та за який передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, особу підозрюваного, який раніше не судимий, є військовослужбовцем військової служби, дійшов висновку, що існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення доведено, тому вважав необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановлених ризиків.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_9 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 13.12.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, яке не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Так, апелянт, не оскаржуючи обґрунтованість підозри за ч. 4 ст. 402 КК України, зазначає, що ризики, викладені у клопотанні слідчого, є недоведеними та ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення, які доказами у провадженні не підтверджуються. Водночас, звертає увагу на те, що підозрюваний, має постійне місце проживання та усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинений злочин, до застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мав можливість переховуватися від органів досудового розслідування, суду та впливати на існуючих свідків, які вже допитані, проте такою можливістю не скористався, що спростовує заявлені ризики та свідчить про їх необґрунтованість. З огляду на викладене, на думку захисника, ухвала підлягає скасуванню.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

- прокурор ОСОБА_6 просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 13.12.2022, за ознакам злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто за фактом відкритої відмови виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану.

28 грудня 2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 402 КК України.

В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу, з якою сторона захисту не погоджується.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 402 КК України та яка стороною захисту в апеляційній скарзі не оспорюється.

Окрім того, слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочину та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, особу підозрюваного, який раніше не судимий, є військовослужбовцем військової служби, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків у цьому провадженні, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 176 КПК України, не зможе може бути застосований у цьому випадку.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно з повідомленої підозри ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокорі, умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану, а також враховуючи те, що дії підозрюваного спрямовані на завдання шкоди авторитету правоохоронних органів та ЗСУ в цілому, з огляду на військову загрозу державі Україна з боку Російської Федерації, колегія суддів вважає, що у цьому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Посилання захисника на недоведеність існування ризиків у провадженні, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного відповідає вимогам кримінального процесуального закону та не суперечить практиці ЄСПЛ, що стосується застосування запобіжних заходів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала є законною, обґрунтованою та скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі мотивів, не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418,419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3