Провадження № 11-кп/824/721/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000830 від 20.08.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Ситняки, Макарівського району, Київської області, громадянку України, яка має середню освіту, заміжню, маючу двох неповнолітніх дітей, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,засуджено,

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень;

вирішено питання про речові докази;

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 19 серпня 2021 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин, з метою незаконного заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні торгівельної зали гіпермаркету «Ашан Кільцева», який розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4, помістила до сумки, яку тримала при собі товарно - матеріальні цінності належні ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» загальною вартістю 588 грн. 44 коп. без урахування ПДВ, після чого, пройшовши касову зону та не розрахувавшись за товар намагалась, таємно викрасти чуже майно, однак була зупинена працівниками вищевказаного магазину. Таким чином, ОСОБА_7 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не змогла його завершити з причин, які не залежали від її волі.

В апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій, вважала вирок незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, через його суворість. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила про те, що призначене їй покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень є для неї занадто суворим, оскільки з початком війни в країні вона втратила роботу та взагалі у неї відсутнє будь-яке джерело доходу, самостійно виховує двох дітей, а також здійснює догляд за матір`ю похилого віку. Відтак призначене їй покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., поставить у скрутне матеріальне становище всю її сім`ю, що? на переконання апелянта, суперечить Європейській конвенції з прав людини. Просила вирок змінити та призначити їй альтернативне покарання у виді громадських робіт.

В судовому засіданні, яке відбулось 21.09.2022р. обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити. В подальшому, після оголошення перерви в судовому засіданні, ні обвинувачена ні її захисник до суду апеляційної інстанції не з`явились, були належно повідомлені про дату та час розгляду провадження. Неявка обвинуваченої та її захисника, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку: прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацевлаштована. Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до статті 66 КК України судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття, також судом врахована відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України за своїм видом та розміром відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, тобто відповідає меті покарання, визначеній ч.2 ст. 50 КК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу призначене у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 185 КК України та є найбільш м`яким видом покарання, який визначений санкцією ч.1 ст. 185 КК України, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченої про суворість призначеного їй покарання є безпідставними.

Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченої про зміну їй покарання зі штрафу на громадські роботи буде погіршувати її становище, оскільки за змістом ст. 51 КК України покарання у виді громадських робіт є більш суворим на відміну від призначеного обвинуваченій покарання у виді штрафу, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 421 КПК України не вправі погіршувати правове становище обвинуваченої за її апеляційною скаргою.

Враховуючи викладене, вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 23 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4