Справа № 167/537/22
Номер провадження 1-кп/167/84/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000440 від 17 вересня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Навіз Рожищенського району Волинської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України (далі - КК України)

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2022 року близько 19 год ОСОБА_4 будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачати, тобто проявивши злочинну недбалість, умисно схопив за кисті рук потерпілого ОСОБА_5 та потягнув на себе, в результаті чого останній втратив рівновагу та з наданим прискоренням впав з висоти власного зросту вдарившись головою об земну поверхню.

Внаслідок протиправних дій, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми хребта, забою шийного відділу хребта, закритого зламу зубоподібного відростка С2, тип 3 зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 128 КК України спричинення необережного тяжкого тілесного ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України визнав та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень, потягнув на себе потерпілого ОСОБА_5 , в результаті чого останній втратив рівновагу та впав, вдарившись головою об земну поверхню.. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати, зобов`язується в подальшому не вчиняти подібних дій.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, 09 листопада 2022 року подав суду заяву в якій просив судове засідання проводити у його відсутності. Зазначив, що будь-якої матеріальної допомоги на лікування обвинувачений не надавав, цивільний позов заявляти не буде, просив призначити ОСОБА_4 суворе покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, доведеним факт спричинення необережного тяжкого тілесного ушкодження, тобто вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до нетяжкого злочину.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий, у наркологічному та психіатричному кабінетах поліклініки комунального підприємства «Рожищенська багатопрофільна лікарня» не значиться, по наявній базі даних комунального підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради ОСОБА_4 не значиться, за наданням наркологічної допомоги до комунального підприємства «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради не звертався, на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебував. За місцем проживання скарг від односельців на ОСОБА_4 не надходило.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставини, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 суд відносить: вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
В досудовій доповіді Луцького районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 02 листопада 2022 року орган пробації зазначає, про середню ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення і вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд, з врахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, позиції потерпілого, який наполягає на суворій мірі покарання, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст. 128 КК України у виді обмеження волі на певний строк, із застосуванням ст. 75 КК України із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідним для досягнення легітимної мети призначення покарання, а саме: виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Суд не вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді виправних робіт, оскільки останній не працює. Застосування як виду покарання громадських робіт так і позбавлення волі у даному випадку буде не співмірним щодо мети, визначеній у ст. 50 КК України.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, суд вирішує долю речових доказів.

Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази по справі, а саме: виписку № 14460 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 на 1 аркуші, оптичний носій, опис МСК на 1 аркуші, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1