Справа № 452/2268/22
Провадження № 1-кп/452/60/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 08.07.2022 року за №0000145, за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гуманець Старосамбірського району Львівської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 06 липня 2022 року близько 15-50 год., перебуваючи в АДРЕСА_2 , в ході словесної перепалки, під час конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи прямий умисел на завдання фізичного болю та на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар правою рукою в ділянку грудної клітки ОСОБА_4 , внаслідок чого останній завдано фізичного болю, однак не спричинено тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні визнав та пояснив, що 06.07.2022 року близько 15-00 год. до нього додому - за адресою: АДРЕСА_2 прийшла комісія з міської ради з приводу поданої ним заяви про те, що сусіди ОСОБА_4 -ОСОБА_8 не пускають його на прибудинкову територію загального користування. З`ясування обставин за цією заявою відбувалося на зазначеній території, в тому числі за участю потерпілої. При цьому був присутній також дільничний офіцер поліції. Коли члени комісії пішли - він також пішов в бік своєї хвіртки і почув, що за ним хтось йде. Обернувшись, побачив потерпілу, яка йшла за ним та сварливо висловилася на його адресу, після чого він на відстані витягнутої руки штовхнув її чотирма пальцями правої руки, пізніше уточнивши, що вдарив потерпілу рукою в ділянку грудної клітини, від чого потерпіла зробила півкроку назад, присіла на дерево та почала кричати.

Окрім показань ОСОБА_6 , висновок суду про його винуватість у пред`явленому йому обсязі обвинувачення ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, обсяг яких був визначений згідно ч. 1 ст. 349 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ОСОБА_6 кримінального проступку.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 надала пояснення, аналогічні поясненням обвинуваченого, який є її сусідом, щодо обставин, які передували конфлікту між ним, а саме - про спілкування з членами комісії міської ради на прибудинковій території загального користування. Пояснила, що коли члени комісії пішли - обвинувачений також повернувся та пішов в бік своєї хвіртки, вона пішла за ним та просила його дати йому ключ від тієї хвіртки. У відповідь на це обвинувачений повернувся до неї лицем, підійшов та вдарив її сильно в груди рукою, від чого вона впала та закричала, після чого до неї підійшли донька ОСОБА_8 та дільничний офіцер поліції ОСОБА_9 , які були на місці, та почали з`ясовувати що сталося.

Такі показання потерпілої є послідовними, незмінними і відповідають іншим об`єктивним доказам у справі, а тому підстав не довіряти таким показанням потерпілої у суду немає, у зв`язку з чим суд вважає, що вони можуть бути покладені в основу вироку.

Згідно письмової заяви ОСОБА_4 від 07.07.2022 року (а.п. 67), адресованої начальнику Самбірського РВП ОСОБА_10 , ОСОБА_4 просила прийняти міри до ОСОБА_6 , котрий 06.07.2022 року близько 16-52год. вдарив її в ділянку грудної клітки.

Відомості за даною заявою були внесені до ЄРДР 08.07.2022 року, про що свідчить відповідний витяг (а.п. 66).

Наведені вище показання потерпілої відповідають даним, зафіксованим у протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 09.08.2022р. з додатком - відеозаписом (а.п. 69-73), згідно якого потерпіла ОСОБА_4 в присутності двох понятих на місці розповіла та продемонструвала, як 06.07.2022 року її сусід ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 наніс їй один удар рукою в грудну клітину.

Крім того, як показання обвинуваченого, так і показання потерпілої відповідають обставинам, які зафіксовані камерою відеоспостереження, що розміщена на належній потерпілій частині будинку. Відеозапис цих обставин на DVD-R диску (а.п. 74, 77) був добровільно наданий слідчому потерпілою ОСОБА_4 .. Даний відеозапис містить відомості про те, що чоловік, візуально схожий на обвинуваченого ОСОБА_6 , наносить правою рукою удар у грудну клітину ОСОБА_4 та при цьому щось говорить. Внаслідок отриманого удару ОСОБА_4 присіла та після цього сперлась на дрова, які стояли поблизу будинку.

Наданий потерпілоюDVD-R диск оглянуто дізнавачем згідно протоколу від 05.08.2022 року та постановою від 05.08.2022 року визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.п. 75-76).

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надали аналогічні за змістом показання про те, що вони були присутніми при спілкуванні обвинуваченого та потерпілої з комісією міської ради. Коли члени комісії пішли - обвинувачений також пішов, потерпіла пішла за ним, а вони продовжили спілкуватися між собою. Згодом почули жіночий крик і пішли в бік, звідки доносився крик. Виявили потерпілу, яка була сперта на дрова та тримала руку на грудях. Потерпіла пояснила, що її вдарив ОСОБА_6 ..

З висновку експерта №70/22 від 11.07.2022 року (а.п. 68) встановлено, що в ході проведення судово - медичної експертизи стосовно потерпілої ОСОБА_4 у останньої були виявлені наступні тілесні ушкодження - синець на ділянці лівого колінного суглоба та по одному садну на 5- му та 4 - му пальці, які утворилися можливо при падінні на площину з положення стоячи 06.07.2022 року. Тілесних ушкоджень у потерпілої в районі грудної клітини не виявлено.

Оцінюючи наведені вище докази, суд приходить до висновку про те, що вони поза розумним сумнівом повністю доводять пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення, узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ним проступку.

Щодо доводів захисника про недопустимість доказу - DVD - диску з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на належній потерпілій частині будинку, суд зазначає наступне.

Таку свою позицію захисник обґрунтовує тим, що потерпіла не отримувала згоди від свого сусіда - обвинуваченого ОСОБА_6 на встановлення камери відеоспостереження, камера спроектована на стіну обвинуваченого, а отже потерпіла фактично здійснює відеоспостереження за сусідом, чим втручається в його особисте життя.

Щодо незаконності неотримання потерпілою згоди від свого сусіда - обвинуваченого ОСОБА_6 на встановлення камери відеоспостереження на належній їй частині будинку, то суд вважає, що дане твердження захисника є помилковим, оскільки на час розгляду справи в суді чиним законодавством не передбачено необхідності для цього згоди сусідів. Тобто, встановлення камер відеоспостереження є правом власника об`єкта приватної власності.

При оцінці доводів захисника про втручання потерпілої в особисте життя обвинуваченого шляхом відеоспостереження за ним та фотозйомки, підлягає врахування наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У Рішенні Конституційного суду України від 20.01.2012 р. №2-рп/2012, де досліджувалися питання про те, що слід розуміти під інформацією про особисте життя, а також чи є збирання, зберігання, використання та поширення інформації про особу втручанням в її особисте життя, зазначено, що особистим життям фізичної особи є її поведінка у сфері особистісних, сімейних, побутових, інтимних, товариських, професійних, ділових та інших стосунків поза межами суспільної діяльності.

Суд зазначає, що стороною захисту не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що встановленням камери відеоспостереження потерпілою здійснюється втручання в особисте життя обвинуваченого.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що відеонагляд встановлено потерпілою на належній їй частині будинку виключно з метою створення безпечних умов проживання її родини, ракурсом відеокамери охоплюється дорога і частина подвір`я під вікнами кімнати, де сплять її онуки, і цим права сусіда по будинку не порушуються, в приватне життя сусіда вона не втручається, оскільки приватне життя відбувається в його квартирі, а не на прибудинковій території. Інших відомостей в ході розгляду справи судом не здобуто і стороною захисту суду не надано.

З огляду на наведене, встановлення та експлуатація потерпілою камери відеоспостереження не порушує законних прав та свобод обвинуваченого, а отже підстав для визнання DVD - диску з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на належній потерпілій частині будинку, суд не вбачає.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке за законом віднесене до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи характеризується позитивно, пенсіонер, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше. Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнає визнання вини. Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального проступку щодо особи похилого віку.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, розмір якого на думку суду буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання щодо речового доказу слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 373 - 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Речовий доказ DVD-Rдиск - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Самбірського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений, захисник та потерпіла мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя