ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/849/22
Провадження №1-кс/477/3/23
УХВАЛА

про повернення клопотання

13 січня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_2 , внесене у кримінальному провадженні №0000088 від 05 листопада 2022 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2022 року прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_2 , звернулася до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000088 від 05 листопада 2022 року із клопотанням про арешт тимчасово вилученого 23 грудня 2022 року в ході проведення обшуку з приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , майна, а саме цигарок з марками акцизного податку згідно переліку.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом незаконного збуту через мережу інтернет незаконно виготовлених тютюнових виробів 05 листопада 2022 року внесено відомості до ЄРДР за №0000088 та розпочато досудове розслідування за частиною першою статті 204 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 можуть зберігатися тютюнові вироби з ознаками фальсифікації.

23 грудня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході якого виявлено та вилучено 40 пачок цигарок різних марок з наявними марками акцизного податку, які постановою слідчого від 23 грудня 2022 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки тимчасово вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та має ознаки речових доказів з метою забезпечення збереження речових доказів, вирішення питання щодо проведення експертиз, а також з метою недопущення знищення чи їх приховування винила необхідність в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно із встановленою забороною будь-якій фізичній чи юридичній особі користуватися та розпоряджатися цим майном , через що прокурор ОСОБА_2 звернулася з даним клопотанням.

Перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною першою статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Як убачається з поданого клопотання воно не в повній мірі відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Так зі змісту клопотання вбачається, що відділом Миколаївської обласної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000088 від 05 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 КК України, досудове розслідування в якому проводиться слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області, за фактом незаконного збуту через мережу інтернет незаконно виготовлених тютюнових виробів.

Частина перша статті 204 КК України встановлює відповідальність за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів.

Прокурор у поданому клопотанні просить з метою збереження речових доказів, накласти арешт на 40 пачок цигарок різних марок, що вилучені в ході проведення обшуку 23 грудня 2022 року, так як вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України, а тому є речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, матеріали поданого клопотання не містять за своїм змістом жодних доказів того, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так зі змісту клопотання вбачається, що вилучені тютюнові вироби відповідають вимогам нормативно-правових актів України, так як вилучені тютюнові вироби марковані марками акцизного податку, а подане клопотання та долучені до нього матеріали не містять відомостей про проведення будь-яких експертиз та залучення спеціалістів під час проведення огляду вилученого майна, що давало б можливість визначити невідповідність нанесеного маркування тютюнових виробів акцизним маркам зразка встановленого законодавством України.

Посилання у клопотанні на норми податкового законодавства без їх пов`язаності з фактичними обставинами кримінального правопорушення та з вилученим під час обушку майном, не дають можливості перевірити підстав вважати, що злочин могло бути вчинено.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Разом з тим, а ні клопотання, а ні додані до нього матеріали не містять відомостей про місце проживання та засоби зв`язку власника майна, стосовно якого вирішується питання про арешт майна, що позбавляє суд повідомити відповідну особу про дату, час та місце розгляду клопотання.

Частина перша статті 64-2 КПК України визначає, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно з частиною другою статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що прокурор просить накласти арешт на 40 пачок цигарок, які були вилучені з приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у клопотанні не зазначено особу, у якої здійснювалося вилучення цього майна, не визначено її процесуальний статус.

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог статті 172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам статті 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-172, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000088 від 05 листопада 2022 року повернути прокурору відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_2 , визначивши їй строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_4