Справа № 755/1623/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007438 від 06.09.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Знам`янка, Кам`янсько - Дніпровського району, Запорізької області, громадянина України, українця, перебуваючого у цивільному шлюбі, з середньо-спеціальною освітою, працюючого не офіційно столяром збірником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19 червня 2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 02.03.2017 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілої ОСОБА_13 ,

захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 05.09.2019 приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи в парковій зоні, що розташована навпроти будинку АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_16 та ігноруючи загальноприйняті в суспільстві правила поведінки, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість, безпричинно схватив за волосся та почав тягнути останню, в цей час нецензурно виражаючись. В цей час ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , які також перебували в даному парку побігли на крик ОСОБА_18 .

В цей час ОСОБА_9 відпустив ОСОБА_16 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, проявляючи особливу зухвалість безпричинно дістав ніж та тримаючи ножа в руках побіг за ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , які в свою черги кинулись тікати від останнього. Наздогнавши ОСОБА_13 , ОСОБА_9 схопив її за волосся та приставивши ніж до горла останньої, потягнув ОСОБА_13 до дерева, де вступив у статевий акт без згоди останньої.

Хуліганські дій ОСОБА_9 продовжувались упродовж близько 15 хвилин, відзначались особливою зухвалістю, явною неповагою до суспільства, порушенням громадського порядку.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК).

Під час судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні потерпіла відмовилась від підтримання приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 152 КК України, у зв`язку із чим судом було закрито провадження в цій частині, після чого прокурором в порядку ст. 338 КПК України було змінено обвинувачення, та згідно якого органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 05.09.2019 року близько 22.30 год. перебував в м. Києві по проспекту Броварському поруч зі станцією метро «Лісова», де звернувся до раніше знайомих йому осіб жіночої статі з метою отримання послуг сексуального характеру, які вже надавали йому раніше такі послуги, але отримав відмову. Рухаючись в бік станції метро Чернігівська він помітив потерпілу ОСОБА_20 , яка знаходилась поруч із дорогою, на тротуарі біля сходів та на його пропозицію погодилась надати йому послуги сексуального характеру за обумовлену оплату в сумі 1000 грн, домовившись з нею, що вказані послуги будуть проходити в громадському місці, а саме в парку. Під час розмови з потерпілою йому здалося, що вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, він також напередодні вжив близько 1 літра пива. Статевий акт з потерпілою відбувався в парковій зоні, приблизно за 30-40 метрів від місця зустрічі з нею. Потерпіла самостійно знімала одяг та не заперечувала проти статевого акта. Фізичну силу до потерпілої він не застосовував. Під час статевого акту жодна стороння особа до них не підходила. Після статевого акту з потерпілою він зняв свій верхній одяг та поклав до рюкзака. Заборонених речей у виді ножа у нього в той день не було та він його ні до кого не застосовував, хуліганських дій також не вчиняв. По закінченню статевих відносин він оплатив потерпілій ОСОБА_21 послуги в сумі 300 грн., оскільки не мав більше грошових коштів. Потім він помітив, що до нього наблизився невідомий йому чоловік та почав вимагати повного розрахунку за надані послуги, а саме 700 грн. Проте він не придав цьому значення та пішов в напрямку кіосків, де в подальшому був зупинений працівниками поліції за підозрою у зґвалтуванні. Затримання відбулося приблизно через 10-20 хвилин після статевого акта. Після огляду йому було запропоновано проїхати до відділку поліції для складання процесуальних документів, де на нього чинився психологічний тиск. Під час проведення впізнання до нього підійшов незнайомий йому чоловік та запропонував заплатити кошти, що він винен потерпілій ОСОБА_22 .

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в повній мірі доведена показаннями потерпілої та свідків безпосередньо допитаних в судовому засіданні.

Так, будучи допитаною з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпіла ОСОБА_13 надала у суді показання, з яких вбачається, що обвинуваченого раніше вона не знала, на той час вона проживала на вул. Малишка в м. Києві в орендованій квартирі. 05 вересня 2019 року о 21.30 год. їй зателефонувала донька ОСОБА_23 , яка працювала в кофейні за 300 метрів від будинку біля магазину «Дитячий світ» та попросила її зустріти. Вона вийшла за донькою та зустріла своїх знайомих - ОСОБА_24 та її дядька - ОСОБА_25 , яким запропонувала зачекати доньку в парку. Коли прийшла донька, ОСОБА_23 , вони продовжили спілкування в парковій зоні, а згодом почули крики дівчини, як згодом з`ясувалось її звати ОСОБА_26 . Вони побігли на крик та побачили, як обвинувачений тягнув дівчину ОСОБА_26 за волосся. Першою на допомогу побігла ОСОБА_27 , потім ОСОБА_25 і вона, доньку залишили сидіти на лавочці. Інна почала бігти назад та кричати, що у нього ніж. В цей час обвинувачений кинув дівчину та побіг за ОСОБА_28 . По дорозі спіткнувся об ОСОБА_25 . Це відбулося на пагорбі в 60-70 метрах від лавки на якій вони сиділи. Звідки обвинувачений дістав ніж вона не бачила, він його потім поклав до правої кишені. Інна в цей момент побігла в бік АТБ та викликала поліцію. Донька та ОСОБА_26 , на яку першою напав обвинувачений також викликали поліцію. Після цього обвинувачений підбіг до неї, приставив ніж до горла і потягнув її в парк за дерево. В тому місці було темно та воно не освітлювалось ліхтарями. Донька побігла до неї, проте вона наказала доньці іти звідти, оскільки в нього був розкладний ніж. Вона казала обвинуваченому що неподалік знаходиться її донька та друзі. Інна з донькою та ОСОБА_25 стояли на пагорбі, а вона з ним внизу біля дерева. Вона сказала їм не підходити, оскільки в нього в руках був ніж та вона побоювалася за своє життя. Обвинувачений весь час тримав ніж біля її горла та сказав, щоб вона вступила з ним в оральний статевий акт. Вона відмовилась, була дуже налякана. Проте він поставив її на коліна та здійснив оральне проникнення в її тіло. Ніж в цей час був у неї біля шиї. Потім він розвернув її обличчям до дерева, спустив з неї колготки та здійснив вагінальне проникнення. Після статевого акта він витерся піджаком, штовхнув її та побіг. Біологічний матеріал залишився в ній та на піджаку. Статевий акт тривав приблизно 15 хвилин. В той час вже почали під`їжджати працівники поліції. ОСОБА_27 та ОСОБА_25 підбігли до неї, а донька побігла за обвинуваченим. ОСОБА_26 сіла до працівників поліції в автомобіль та поїхала з ними шукати куди побіг обвинувачений. Інна також вказувала їм напрямок куди побіг обвинувачений. Один автомобіль поліції поїхав в двори, а ще один автомобіль з працівниками поліції залишився біля них. Коли вона була з працівниками поліції їй зателефонувала донька та повідомила, що обвинувачений біжить по вул. Бойченка та по дорозі почав роздягатись, поклавши куртку і кепку до рюкзака. Спочатку працівники поліції затримали іншого хлопця з таким же кольором волосся як і у ОСОБА_30 , з рюкзаком і в кепці. Інший патруль приїхав вже з ОСОБА_31 , який був без куртки та кепки. Вона та свідки опізнали обвинуваченого по штанах зі світлим написом на одній штанині, по куртці та кепці з написом «Найк», а також різкому запаху одеколону. Наступного дня її направили на експертизу. Телефон під час зґвалтування обвинувачений в руці не тримав. Дзвінків та смс-повідомлень в цей час на його телефон також не надходило.

Будучи допитаною, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_32 надала показання, з яких вбачається, що вона має тісні стосунки з ОСОБА_9 , спільно з ним не проживає. 05.09.2019 року вона переписувалися з обвинуваченим у месенджері Вайбер протягом дня до 23 години. Він відправляв їй фото з вулиці. Їй відомо, що обвинувачений того вечора йшов до друга. Востаннє сказав по телефону, що о 22.00 год. був у метро. Наступного дня із статті в інтернеті вона дізналась, що ОСОБА_33 підозрюється у вчиненні злочину. Охарактеризувала обвинуваченого позитивно.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_34 пояснив суду, що він працює поліцейським і влітку 2019 року, коли саме не пам`ятає, вони з напарником отримали виклик, що в парку на ОСОБА_35 невідомий зґвалтував жінку і втік. Вони отримали орієнтування та почали відпрацьовувати його. Зустріли обвинуваченого на вул. Бойченка, він виходив з дворів і в нього була підкочена одна штанина та був із собою рюкзак. На його кросівках були червоні шнурки, в рюкзаку була кепка та куртка. Вони перевірили документи обвинуваченого, який повідомив, що йде в бік метро. Потім провели поверховий огляд особи та відвезли на місце події, де його хоч і не відразу, проте впізнала потерпіла по запаху та одягу. Свідки обвинуваченого впізнали відразу. Після чого вони затримали особу за підозрою у вчиненні злочину та викликали слідчо-оперативну групу. Речі у обвинуваченого вони не вилучали, їх вилучали слідчі.

Щодо показань свідка ОСОБА_36 , який пояснив суду, що в кінці жовтня 2019 року на Броварському проспекті в залі гральних автоматів, що навпроти парку він познайомився з потерпілою ОСОБА_37 . Він був з другом, ОСОБА_26 сіла біля них і попросила кошти. Подякувала за це у вбиральні оральним статевим зв`язком. Вона розповіла їм подію яка сталась з нею, а саме про її зґвалтування та повідомила, що працює на Броварському проспекті. Олені в той день телефонувала її донька ОСОБА_38 , якій вона повідомила де знаходиться. Також приходив якийсь хлопець та намагався забрати її додому і казав, що донька хвилюється, це було приблизно о 10-11 годині вечора. Потім в інтернеті він знайшов відео про події за участі потерпілої, після чого пішов до слідчого, а слідча направила до адвоката обвинуваченого, якому розповів все що знає. Потерпіла подробиць не розказувала, лише повідомила про факт вчинення злочину та сказала, що в поліції все «схвачено».

Суд критично оцінює дані показання свідка, оскільки вони не доводять та не спростовують вину обвинуваченого, а лише характеризують саму потерпілу. Крім того, даний свідок не був безпосереднім свідком подій, які відбулися 05.09.2019 року та про дані події йому відомо частково зі слів потерпілої та мережі Інтернет.

Будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що о 10-11 годині вечора 05.09.2019 року вона знаходилась у парку ім. Малишка та розмовляла по телефону. До неї підбіг обвинувачений і схватив її за волосся, при цьому нецензурно виражався. Як вона зрозуміла, обвинувачений хотів інтиму. Побачивши це, до неї підбігла подруга ОСОБА_39 , і хлопець кинув її та побіг за ОСОБА_28 , а вона сама втекла далі. Потім їй сказали, що той хлопець потягнув потерпілу ОСОБА_20 і вони нічим допомогти не могли, оскільки він був із ножем і кричав, що поріже їй обличчя. Потерпіла ОСОБА_26 - це її знайома, до цих подій вони разом спілкувались, в парку зустрілись випадково. Повернувшись на місце події в паркову зону вона на відстані 15 метрів спостерігала за статевим актом між обвинуваченим і ОСОБА_37 . Він та ОСОБА_26 кричали, щоб вони до них не підходили. Після статевого акту вона бачила як обвинувачений витерся піджаком і побіг. Коли вона, ОСОБА_27 та донька ОСОБА_40 і якийсь чоловік підійшли до потерпілої, та була у шоковому стані, сиділа вже одягнена. Поліцію викликали відразу. До неї особисто обвинувачений не застосовував ножа, дістав його коли побіг за ОСОБА_28 . Вона впізнала обвинуваченого по кольору очей, волоссю, формі обличчя, також повідомляла про одяг, в який той був одягнений на момент вчинення злочину. Спочатку впізнання було в парку, потім у відділку поліції по фото.

Будучи допитаною, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_17 пояснила суду щодо обставин злочину, що ввечері того дня вона зі своїм дядьком ОСОБА_25 та потерпілою ОСОБА_37 знаходились у парку ім. Малишка. Потім до них приєдналася неповнолітня донька потерпілої. Згодом, перебуваючи у парковій зоні, вона почула крик дівчини і побігла на нього, дядько та ОСОБА_26 побігли за нею. Вона побачила обвинуваченого, який чіплявся до дівчини. Потім цей чоловік відпустив дівчину та побіг за нею та ОСОБА_37 з розкладним ножом, який він тримав у руці. ОСОБА_41 кинувся на обвинуваченого та перекинув його, але той встиг схопити потерпілу ОСОБА_26 за волосся та потягнув її до дерева на відстань 10-15 метрів від них. Там між потерпілою та обвинуваченим відбувся статевий акт, який тривав приблизно 5-7 хвилин. Потерпіла кричала їм, щоб вони не підходили, бо він її поріже. Щоб щось говорив обвинувачений вона не чула. Поліцію викликала вона та донька потерпілої відразу як обвинувачений потягнув потерпілу до дерева. Вона бачила як обвинувачений після статевого акту витерся і швидко пішов. Вона впізнавала обвинуваченого по рисам обличчя і по речам, а саме куртці та штанам.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_42 пояснив суду, що він бачив обвинуваченого в парку ім. Малишка коли відпочивав там зі своєю племінницею ОСОБА_43 , яка згодом зустріла там свою знайому ОСОБА_20 . Перебуваючи в парковій зоні він почув крик ОСОБА_44 « ОСОБА_45 він за мною біжить з ножом». Повернувся і побачив, що обвинувачений дійсно біжить з ножом, який тримав у правій руці. Він встав йому на зустріч та перекинув через себе, але обвинувачений підбіг до потерпілої ОСОБА_26 , схопив її та потягнув до дерева за 20 метрів від них. Тримаючи ніж біля горла потерпілої, обвинувачений там вступив з нею в статевий зв`язок. Обвинувачений сказав, що якщо хтось підійде до них він «прикінчить» її. Потерпіла просила забрати дитину, а саме свою неповнолітню доньку, що була поряд. Після цього він витерся та швидко пішов звідти. Він був в куртці в клітинку та світлих штанах в смужку.

У судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_46 пояснила суду, що 05.09.2019 року о 22 год. вечора вона звільнилася з роботи та приблизно о 23 год. вона була в парку ім.Малишка, де її чекала мати ОСОБА_13 з подругою, а також дядько подруги. Прийшовши в парк вона присіла на лавку поруч з мамою, перебуваючи при цьому в навушниках. Подруга мами - ОСОБА_27 почула крик та побігла на нього. За нею побіг дядько, а потім і мама. Вона тоді зняла навушники, залишилася біля лавочки та викликала поліцію, якій повідомила про напад з ножом. Про ніж сказала ОСОБА_27 . Коли всі бігли назад мама впала і обвинувачений підбіг до неї, підняв її за волосся та потягнув до дерева. Ніж вона бачила у нього в руках, коли мама впала. Вона в цей час підійшла ближче, але мама кричала, щоб не підходила, оскільки в нього ніж. Щоб він щось кричав вона не чула. Вона знаходилась від них на відстані 5 метрів. Чоловік спустив штани і у них з мамою був статевий акт. Мама в цей час плакала. Статевий акт тривав приблизно хвилин 10, після чого він штовхнув маму і побіг. Вона пам`ятає, що обвинувачений скинув куртку і поклав у рюкзак. Пояснила, що спочатку бігла за обвинуваченим, але не запам`ятала його, лише те що в нього був рюкзак. Поліція приїхала хвилин через 7-8, коли він встиг перебігти половину парку. Після затримання обвинуваченого мама впізнала його по одягу та рюкзаку. Одна штанина на якій був напис в нього була підкочена. Інна і дядько теж бачили статевий акт, але ніхто не підійшов, оскільки в обвинуваченого був ніж. Біля дерева було досить світло, щоб бачити, що відбувається, а саме статевий акт.

Будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_47 пояснив суду, що працює поліцейським. Щодо обставин події пояснив, що здійснюючи патрулювання району разом із напарниками ОСОБА_48 та ОСОБА_49 їм прийшов виклик про зґвалтування в парку ім.Малишка. Прийняли рішення не їхати до заявника відразу, оскільки туди приїхала вже патрульна поліція, а поїхали відпрацьовувати територію з пошуку підозрюваного. Характерними прикметами підозрюваного були куртка в клітинку та червоні або шнурки або вставки на взутті. Невдовзі був затриманий обвинувачений, що викликав у них підозру, якого вони одразу доставили для впізнання на місце події. Потерпіла була в шоковому стані, спочатку не впізнала підозрюваного, проте пізніше впізнала його по запаху. Також обвинуваченого на місці впізнавали свідки. Затриманий поводив себе спокійно, можливо перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідка ОСОБА_50 , яке з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України, задоволено.

Крім того, вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом, у порядку ст.ст. 358, 359 КПК України матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором для приєднання до матеріалів справи, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в системному зв`язку з показаннями потерпілої та свідків, які суд сприймав безпосередньо:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.09.2019 року від потерпілої ОСОБА_13 щодо вчинення відносно неї 05.09.2019 року приблизно о 23.15 годині за адресою м. Київ, навпроти будинку 19 по вул. Малишко, в парку невстановленою особою статевого акту без її добровільної згоди з погрозою застосування ножа ( а.к.п. 217-218 Т.1);

- рапортом від 05.09.2019 року, з якого вбачається, що 05.09.2019 року працюючи по ОГП в Дніпровському районі в м. Києві в складі ГШР «Резус-107», о 23 год. 17 хв. отримано виклик від чергового «Київ-55» про те, що за адресою парк «Малишка» напав невідомий чоловік з ножом, тягне дівчину в парк. Прибувши за вказаною адресою до них звернулась ОСОБА_13 , яка повідомила, що невідомий чоловік під погрозою ножа вступив з нею в статеві відносини без її згоди. Працюючи по прикметам, за адресою АДРЕСА_4 ними був затриманий ОСОБА_9 на якого прямо вказала заявниця та свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Фактичний час затримання ОСОБА_9 23.30 год. (а.к.п. 220 Т.1);

- протоколом огляду місця події від 06.09.2019 року, проведеного в кабінеті 317 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві в ході якого в присутності двох понятих ОСОБА_13 добровільно передала жакет синього кольору велюровий, джинси синього кольору, нижню білизну, труси леопардової розкраски, змиви з правої та лівої руки, зріз нігтьової пластини з правої та лівої руки (а.к.п. 221-222 Т.2);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2019 року проведеного за участі ОСОБА_13 , яка в присутності понятих по зовнішньому вигляду, а саме зачісці, очах, одягу та в цілому по обличчю впізнала на фото №3 особу, яка відносно неї вчинила зґвалтування, яким є ОСОБА_9 (а.к.п. 223-225 Т.1);

- висновком експертного дослідження №041-2422-2019 від 06.09.2019 року, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної обстеження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені ушкодження: синці - на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині - 2, на межі середньої та нижньої третин - 2.

Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від багаторазової дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в направленні, тобто 05.09.2019, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Цілість дівочої пліви у ОСОБА_13 порушена, мали місце 5 фізіологічних родів. Будь-яких свіжих ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів не виявлено.

При проведенні судово-імунологічного дослідження на тампоні з вмістом піхви гр. ОСОБА_13 , 1981 р.н. виявлена сперма. В мазках з вмістом піхви та ротової порожнини та на тампоні з вмістом ротової порожнини гр. ОСОБА_13 , 1981 р.н., сперма морфологічним методом не виявлена (а.к.п. 226-228 Т.1)

- протоколом обшуку затриманої особи ОСОБА_9 від 06.09.2019 року, під час якого виявлено та вилучено: рюкзак чорного кольору, кепку чорного кольору, 1624 грн. гаманець з карткою банку «Приват Банк», годинник, ланцюжок з кулончиком срібний, шнурки в кількості 2 шт. ключі в кількості 3 шт., навушники, ліхтарик чорного кольору, пара рукавичок оранжевого кольору, зарядний пристрій. судочок, курточка тряпчана, синьо-чорного кольору в полоску, нижня білизна, а саме труси, сіро-синього кольору, в лівій кишені штанів в котрі останній був одягнутий було вилучено мобільний телефон марки «Redmi by Хіaomi», чорного кольору, в чохлі голубого кольору, з сім-картою мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_1 (а.к.п. 231 Т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2019 року за участі ОСОБА_16 , яка впізнала особу, яка вчинила зґвалтування на фото №4 ( ОСОБА_9 ) по зовнішнім ознакам обличчя, а саме: ніс, очі, волосся (зачіска) та губи (а.к.п. 241-243 Т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2019 року за участі ОСОБА_17 , яка на фото №1 пізнала особу ( ОСОБА_9 ), яка 05.09.2019 року вчинив ґвалтівні дії відносно наглядно знайомої особи, а саме за формою очей, носа та губ (а.к.п. 244-245 Т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2019 року за участі ОСОБА_51 , який впізнав на фото №2 за формою очей, носа, скул, особу ( ОСОБА_9 ), яка 05.09.2019 року в парковій зоні по вул. Малишка біг з ножем за племінницею ОСОБА_52 , та вчинив ґвалтівні дії відносно наглядно знайомої ОСОБА_26 (а.к.п. 246-247 Т.1);

- висновком судово-психіатричного експерта №699 від 17.12.2019 року, з якої вбачається, що на період кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_9 , 1989 р.н. (на період 5.09.2019 р.), він не виявляв ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності і за своїм психічним станом в той період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_9 не виявляє ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності і за своїм психічним станом на теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_9 , застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

На теперішній час ОСОБА_9 ознак будь- яких психічних та поведінкових розладів, внаслідок вживання психоактивних речовин не виявляє і на теперішній час не потребує протиалкогольного та протинаркоманічного лікування (а.к.п. 1-5 Т.2);

- висновком експерта № 042-1982-2019 від 25.10.2019 року, згідно якого вбачається, що вивчивши та проаналізувавши дані, які викладені у «Висновку експертного дослідження» №041-2422-2019 від 06.09.2019 на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчать про те, що у неї мали місце наступні тілесні ушкодження:- синці - на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині - 2, на межі середньої та нижньої третин - 2.

Характер, морфологія, локалізація, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від дір тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть бути спричинені в термін та при обставинах, вказаних у описовій частині даної ухвали, тобто 05.09.2019.

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки відображають тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово- медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, кожне з вказаних тілесних ушкоджень, відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п. п. 1.5.2, 2.3.5. та 4.6. «Правил».

При проведенні судово-імунологічного дослідження на тампоні з вмістом піхви гр. ОСОБА_13 1981 р.н. виявлена сперма (а.к.п. 10-14 Т.2);

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

При цьому судом також досліджено інші надані стороною обвинувачення письмові докази, які не доводять та не спростовують вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Після зміни прокурором обвинувачення ОСОБА_9 за ч.4 ст.296 КК України сторони кримінального провадження на повторному дослідженні доказів чи допиті учасників не наполягали, нових доказів до суду не подавали та погодились з обмеженням судового розгляду дослідженими доказами.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто даними письмовими доказами підтверджуються обставини вчинення злочину.

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 року №10, зазначено, що вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК, слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

У пунктах 10,11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22.12.2006 року №10, зазначено, що до холодної зброї належать предмети, які відповідають стандартним зразкам або історично виробленим її типам, а також інші предмети, що справляють колючий, колючо-ріжучий, рубаючий, роздроблювальний чи ударний ефект (багнет, стилет, ніж, кинджал, арбалет, нунчаки, кастет тощо), конструктивно призначені для ураження живої цілі за допомогою м`язової сили людини або механічного пристрою.

Спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Таким чином надані суду докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні його наслідки.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність знаряддя вчиненого злочину, а саме ножа, яким згідно пред`явленого обвинувачення погрожував ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_13 , суд вважає, що допитані в судовому засіданні свідки чітко вказали про наявність у обвинуваченого на час вчинення інкримінованого правопорушення ножа, описали його та вказали деталі його застосування. Те, що вказаний ніж не було знайдено у ході досудового розслідування не є обставиною, що перешкоджає встановленню істини у справі. Крім того, пояснення потерпілої ОСОБА_13 про те, що обвинувачений приставив їй до горла ножа, у зв`язку з чим вона побоювалася за своє життя, свідчить про застосування вказаного предмету як заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень та використання його під час вчинення хуліганських дій, що створювало реальну загрозу для життя та здоров`я громадян.

Як наслідок, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в цій справі, у порядку ст. 94 КПК України, суд вважає, що наявні у провадженні докази та вище відображені в цьому судовому рішенні, які передбачені параграфами 3-5 Глави 4 указаного Кодексу, які суд сприймав, як такі, що містять у собі дані регламентовані ст. 91 КПК України, та визнав належними й допустимими, свідчать про те, що у ході судового розгляду встановлено фактичні дані, які у своїй сукупності вказують на те, що дійсно обвинуваченим було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України. З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Щодо доводів сторони захисту про виклад органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 4 ст.296 КК України як вчинення хуліганських дій із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, що не відповідає диспозиції вказаної статті суд вважає, що обвинувачення сформоване відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України та є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Так, відповідно до ст. 291 КПК України при формулюванні прокурором обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 4 ст.296 КК України міститься виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення за відповідною частиною статті закону, а також зазначено кваліфікуючі ознаки.

У постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс-16, переглядаючи судові рішення з підстав, передбачених пунктом 2 ст. 445КПК України, Верховний Суд України зазначив, що згідно з пунктом 5 частиною 3 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, суд відзначає, є головним, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. З огляду на це, обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, мають бути викладеними чітко і конкретно, та наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому, у рішенні від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що: "Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що, попри буквальну не відповідність викладу обвинувачення ОСОБА_9 диспозиції ч.4 ст.296 КК України, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації прокурором дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, кваліфікуючі ознаки, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Що стосується обвинувачення щодо ОСОБА_9 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_9 не викликає сумнівів.

Крім того, під час судового розгляду, після відмови потерпілої ОСОБА_13 від підтримання приватного обвинувачення за ч.1 ст.152 КК України та прийняття судом рішення про закриття провадження в цій частині, прокурором було уточнено обвинувачення ОСОБА_9 за ч.4 ст.296 КК України шляхом його зміни. Після оголошення в судовому засіданні прокурором нового обвинувального акта щодо ОСОБА_9 та його роз`яснення судом, останній підтвердив зрозумілість пред`явленого обвинувачення.

Зважаючи на наведене, відсутні підстави стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_9 є неконкретним та формально не відповідає диспозиції статті, оскільки прокурором виконано вимоги щодо викладу обвинувачення, враховуючи першочергову кваліфікацію злочинів з ідеальній сукупності, а тому доводи сторони захисту в цій частині є необгрунтованими.

Формальне недотримання вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК не вплинуло на дотримання права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 та не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Також суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, зважаючи на те, що судом дослідженні докази під час судового розгляду в їх сукупності разом із показаннями потерпілої та свідків, а також про те, що при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, приходить до висновку про те, що допущені порушення не є суттєвими та узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Суд також вважає необхідним зазначити, що під час прийняття судом рішення, яке має бути не лише законним та обґрунтованим, а й справедливим, суд повинен враховувати інтереси суспільства, забезпечити захист прав громадян, що потерпіли від кримінального правопорушення.

При цьому суд кваліфікуючи дії ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, не виходить за межі пред`явленого обвинувачення органом досудового розслідування та ґрунтується на доказах досліджених в сукупності.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення та спростовується сукупністю досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які узгоджується із показаннями потерпілої та свідків, які безпосередньо допитувались судом, є послідовними, логічними, не викликають у суду жодних сумнівів з точки зору їх достовірності.

Оцінюючи докази, необхідно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецедентної практики під час оцінки доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Критерій доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинуваченого суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце реєстрації та проживання, спосіб життя (раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не погашена, перебуває у цивільному шлюбі, працює не офіційно столяром збірником, стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи,); позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини четвертої статті 296 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності (за відсутності вмотивованого клопотання), звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Проте суд вважає необхідним зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 05.09.2019 року до 04.11.2019 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з дня приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 05.09.2019 року до 04.11.2019 року.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судово-медичної експертизи №3042-1745-2019 в сумі 378 грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілій.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя