Справа № 504/3238/18
Номер провадження 1-кп/504/175/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000442 від 27.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Христинівка, Христинівського району, Черкаської області, українця за національністю, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 15 грудня 2017 року, близько 13:30 години, перебуваючи на дачному масиві «Зоря», що розташований на території Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області, пересуваючись на велосипеді по стежці польового схилу побачив ОСОБА_4 , яка йшла по стежці також в сторону станції, тримаючи в руці металевий лом.

На ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , проїжджаючи біля ОСОБА_4 , зупинив свій велосипед та штовхнув ним ОСОБА_4 від чого остання впала на землю, а саме - на праву сторону свого тулуба, після чого ОСОБА_6 надавлював металевим ломом в область правої руки та грудної клітини, чим спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта по даним медичної документації у ОСОБА_4 , був виявлений закритий перелом VII правого ребра, який міг виникнути 15.12.2017 року від дії тупого предмету конструктивні особливості якого не відобразилися і згідно п.2.2.2. та п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) по критерію тривалості розладу здоров`я відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до висновку експерта характер та локалізація виявленого у ОСОБА_4 закритого перелому VII правого ребра вказують на те, що він міг виникнути за механізмом та при обставинах вказаних в протоколах слідчих експериментів за участі потерпілої.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, свою вину не визнав та надав суду наступні показання.

Так він, будучи раніше знайомим з потерпілою ОСОБА_4 та перебуваючи з нею у неприязних стосунках, 15 грудня 2017 року зустрів її на доріжці яка веде від дачного масиву до зупинки електрички. ОСОБА_4 йшла у напрямку електрички з тачанкою та металевим прутом в руках. Уже після того він об`їхав ОСОБА_4 , вона упала на спину, напевно послизнулась. Помітивши, що ОСОБА_4 упала він вирішив допомогти їй підвестись за руку, проте остання почала поводити дивно, почала кричати. Після того як ОСОБА_4 почала кричати, він її залишив та пішов на зупинку електрички, через деякий час ОСОБА_4 також прийшла на зупинку та все було з нею гаразд. Висунуті проти нього обвинувачення з боку ОСОБА_4 вважає повністю надуманими через особисту неприязнь та загалом конфліктний характер потерпілої.

Цивільний позов заявлений потерпілою не визнає у повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду надала наступні показання, що 15.12.2017 року вона йшла з дачного масиву у напрямку зупинки електрички, маючи при собі металевий лом. Побачила як до неї на велосипеді рухається обвинувачений ОСОБА_6 Намагаючись надати ОСОБА_6 дорогу вона відійшла з доріжки в сторону, проте ОСОБА_6 навмисно, разом з велосипедом, здійснив на неї наїзд, від чого вони обоє упали на землю. Після падіння, ОСОБА_6 почав її бити, та намагався відібрати в неї лом, згодом коли лом вона не віддала почав тим же ломом надавлювати область правої руки та грудної клітини, чим спричини їй ушкодження руки та грудної клітки. Вона кричала про допомогу. Побачивши ОСОБА_8 який наближався до місця події, ОСОБА_6 сів на велосипед та поїхав. Після події вона пішла до Суворовського відділу поліції міста Одеси та звернулась в травмпункт поліклініки №29, де була оглянута лікарем, після чого лікувалась в поліклініці №29. Більш ніж три с половиною місяці не могла рухати рукою (ходила з пов`язкою).

Заявлений цивільний позов підтримав у повному обсязі, заявлену суму цивільного позову.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду надав наступні показання, що він 15.12.2017 року йшов з дачного масиву на зупинку електрички, почув крики своєї тещі ОСОБА_4 по прослідував на її голос, де побачив як ОСОБА_6 стоїть над ОСОБА_4 з велосипедом. ОСОБА_6 побачивши його образу поїхав. Як ОСОБА_6 застосовував фізичну силу він не бачив, проте ОСОБА_4 одразу сказала проте, що ОСОБА_6 спричинив їй ушкодження, під час поїздки в електричці кричала від болю, та наскільки йому відомо, одразу поїхала в травмпункт та до поліції у супроводі ОСОБА_8 . Після події ОСОБА_4 була непрацездатна біля трьох місяців, лікувалась. До зіткнення з ОСОБА_6 на болі в плечі та руці ОСОБА_4 йому не жалілась. Також повідомив суду, що ОСОБА_6 погрожував йому, як свідку, фізичним насильством.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду надав наступні показання, що він 15.12.2017 року йшов з дачного масиву на зупинку електрички, почув жіночі крики про допомогу. Та прослідував на її голос, де побачив як ОСОБА_6 піднімає велосипед, а ОСОБА_4 лежить на боку, тримаючи в руках металевий лом. Одразу ОСОБА_6 взяв велосипед та поїхав. Він допоміг ОСОБА_4 піднятись та дійти до електрички. Вона йому розповіла, що ОСОБА_6 кинув на землю та давив їй на руку та грудну клітку металевим ломом, жалілась на біль. Надалі у зв`язку із тим, що зять ОСОБА_4 ОСОБА_9 був завантажений, він віз бочку, він зголосився її побачивши його образу поїхав. Як ОСОБА_6 застосовував фізичну силу він також не бачив.

Крім наведених вище доказів судом були досліджені також і письмові докази, надані стороною обвинувачення, відповідно до яких встановлено наступне.

Пояснення ОСОБА_6 , щодо того, що ОСОБА_4 все вигадала з огляду на їх неприязні стосунки, суд сприймає як форму самозахисту та спосіб уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його покази спростовуються показами свідків у справі та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно акту судово медичного дослідження (обстеження) №10 від 19 лютого 2018 року з представленої медичної довідки №б/н встановлено, що ОСОБА_4 , 1946 р.н., була оглянута 15.12.2017 року в 18.00 год в травмпункті КУ «Міська поліклініка №29» хірургом. За висновком експерта за даним медичної документації у ОСОБА_4 , був виявлений закритий перелом VII правого ребра, який міг виникнути 15.12.2017 року від дії тупого предмету конструктивні особливості якого не відобразилися і згідно до п.2.2.2. та п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) по критерію тривалості розладу здоров`я відноситься до тілесних ушкоджень Середньої тяжкості.

Згідно висновку експерта №75 від 22 травня 2018р. по даним медичної документації у ОСОБА_4 , був виявлений закритий перелом VII правого ребра, який міг виникнути 15.12.2017 року від дії тупого предмету конструктивні особливості якого не відобразилися і згідно п.2.2.2. та п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) по критерію тривалості розладу здоров`я відноситься до тілесних ушкоджень Середньої тяжкості.

Судом досліджено у судовому засіданні із відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 , від 23.05.2018 року та відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 , від 17.08.2018 року з протоколом проведення слідчого експерименту. Згідно відеозаписів в ході слідчих експериментів потерпіла ОСОБА_4 , розповіла та показала, що ОСОБА_6 , штовхнув її на землю та здавлював металевим ломом в області правої руки та грудної клітки справа, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно висновка експерта № 141 від 29 серпня 2018 року характер та локалізація виявленого у ОСОБА_4 , закритого перелому VII правого ребра вказують на те, що він міг виникнути за механізмом та при обставинах вказаних в протоколах слідчих експериментів за участі потерпілої (від 23.05.2018 року та від 17.08.2018 року).

Проаналізувавши наведені вище докази, суд зазначає наступне.

Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини в інкримінованому йому злочині, досліджені у справі докази сторони обвинувачення свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Такий висновок суду обґрунтовується тим, що під час розгляду справи належними та допустимими доказами був доведений факт нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , ступінь тяжкості яких встановлено висновками експерта як середньої тяжкості та згідно висновків експертів могли бути отримані отриманні потерпілою 15.12.2017 року за механізмом та при обставинах вказаних в протоколах слідчих експериментів за участі потерпілої.

Суд, також приймає до уваги покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які чули крики про допомогу ОСОБА_4 , бачили ОСОБА_6 у безпосередній близькості до потерпілої одразу після отримання нею тілесних ушкоджень. Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що до контакту з ОСОБА_6 скарг на болі в руці та плечі ОСОБА_4 не висловлювала. Судом також приймається до уваги факт того, що ОСОБА_6 одразу, побачивши свідків, покинув місце події, не намагався прояснити ситуацію свідкам, що на думку суду підтверджує факт сприйняття ним протиправності своїх дій у той момент.

У зв`язку з цим, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 містять склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина повністю доведена під час судового розгляду належними, допустимими та достатніми доказами, а його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Згідно документів, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , він раніше відповідно до ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , вчинення злочину щодо особи похилого віку..

При обранні та призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 122 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_6 , вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України.

У той же час, оскільки обвинувачений відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого положення статей 75, 76 КК України та встановити йому іспитовий строк з покладенням певних обов`язків.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Судові витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Щодо заявленого потерпілим цивільного позову, то суд звертає увагу на наступне.

Потерпіла ОСОБА_4 до початку судового розгляду подала до суду позовну заяву про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди та моральної шкоди, яку згодом уточнила та просила суд стягнути з ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 1684 гри 60 копійок. та 100 000 гривень моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 не визнав цивільний.

Під час розгляду справи, потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали заявлений цивільний позов на суму 1684 (одна тисяч шестисот вісімдесят чотири) гри 60 копійок. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, обґрунтовуючи заявлені суми витратами на лікування та моральними стражданнями внаслідок завданих тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи, заявлений у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов суд дійшов висновку, про його часткове задоволення, оскільки наданими суду чеками підтверджуються витрати потерпілої у розмірі 694,95 гривень.

Надані до суду квитанції сплачених ОСОБА_4 благодійних внесків у фонд лікарні не можуть вважатись судом витратами на лікування . Не приймаються до уваги судом також чеки надані суду разом з уточненням позовних вимог, оскільки такі чеки датовані 2020 роком, та суду не доведено причинно наслідковий зв`язок таких витрат із ушкодженнями заподіяними ОСОБА_4 обвинуваченим.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 грн., то суд вважає такі вимоги частково обґрунтованими виходячи з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд також враховує положення Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р., зокрема п. 4, який встановлює, що відповідно до ст.137ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а також п. 9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд, з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілої, яка отримала тілесні ушкодження, перенесла фізичний біль, вимушена була змінити звичний їй ритм та спосіб життя, з врахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, визначає у 5 000 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ст. 128, 129, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1(один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 694(шістсот дев`яносто чотири) гривні 95 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1