ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3936/22 Справа № 205/7077/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не взято до уваги працевлаштування засудженого та не з`ясовано його ставлення до праці, не витребувано документів, які підтверджують його працевлаштування.

Також судом не надано оцінку тому факту, що засуджений за час відбування покарання 14 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Окрім того, в порушення вимог кримінального процесуального закону судом не з`ясовано у засудженого додержання ним вимог режиму, праці та навчання, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Засудженим ОСОБА_7 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбуття покарання, оскільки останній за час відбування покарання має 6 заохочень та 14 дисциплінарних стягнень, які були погашенні в установленому законом порядку, працевлаштований, тим самим засуджений ОСОБА_7 продемонстрував позитивні зрушення в своїй свідомості та контролю поведінки, протягом відбування покарання до праці ставиться належним чином, своєю сумлінною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, що захисник ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги прокурора в суді апеляційної інстанції, однак в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність захисника, проти чого не заперечували засуджений та прокурор.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку засудженого, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_7 мав 14 стягнень, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.

Посилання суду на сумлінне ставлення ОСОБА_7 до праці, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані щодо його постійного залучення до праці та відомості щодо виконання ним норм праці, окрім того, виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Також з характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він на заходи виховного характеру реагує не своєчасно, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Правова просвіта, однак відвідує її не завжди та реагує на неї формально, у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально корисну активність не проявляє.

Окрім того, відповідно до характеристики, ОСОБА_7 23.09.2020 року рішенням комісії установи було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України та 17.08.2021 року - відмовлено у застосуванні ст.81 КК України.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишенню без задоволення як необгрунтованого.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 О ОСОБА_9 Н ОСОБА_10