Справа № 308/2952/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/2952/18, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 07.01.2018 року, про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород, громадянки України, українки, тимчасово не працюючої, не заміжньої, з середньою спеціальною освітою, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,
-судимої 09.09.2021 року вироком Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2021 року за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинуваченої ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
06.01.2018 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , викрала грошові кошти в сумі 215 доларів США та 60 гривень із куртки потерпілого, належні потерпілому ОСОБА_5 та в подальшому покинула місце вчинення злочину, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму 6080,00 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились : у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, щиро розкаялася. Вказала, що викрадені грошові кошти потерпілому не повернула.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачена не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченої ОСОБА_3 , яка вчинила кримінальне правопорушення , яке передбачене ч.1 ст. 185 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараною у повній відповідності із законом.
При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, судом згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, вчинений умисно, з корисливих мотивів та особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, не працює та суспільно-корисною працею не займається, та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання на певний строк у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.185 КК України та можливість виправлення обвинуваченої без відбування нею призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до неї положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням їй обов`язків згідно ст.76 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення 06.01.2018 р. , тобто до ухвалення вироку Ужгородським міськрайонним судом від 09.09.2021 року, яким вона засуджена за ч. 2 ст.185 КК України.
При призначенні покарання суд враховує вирок Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2021 р. яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України та призначає покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2021 року.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченої ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.
Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речові докази і арешт майна
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374, 615 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених за даним вироком та за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, за який її засуджено вироком Ужгородського міськрайонного суду від 09 вересня 2021 року, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_3 остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази по справі:
-5 «Скотч» зі слідами папілярних ліній пальців рук та дві дактилокарти : ОСОБА_5 та ОСОБА_3 після вступу вироку в законну силу залишити зберігати при матеріалах справи
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1144,00 гривень за проведення судової експертизи.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1