ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3032/22 Справа № 189/381/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000238 від 17 листопада 2021 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писанці Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено відбування основного покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_7 , 16 листопада 2021 року, близько о 17:45 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» модель 21061, р/н НОМЕР_1 , білого кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався зі швидкістю близько 40 км/год по вул. Падалки в смт. Покровське Покровської ОТГ Синельниківського району Дніпропетровської області в західному напрямку, а саме, позаду скутера марки «Ноnda diо» без р/н, яким керував ОСОБА_11 , що рухався зі швидкістю близько 10 км/год.
В цей час ОСОБА_7 на перехресті вул. Падалки та вул. Пушкіна в смт. Покровське, не застосовуючи гальма, не змінюючи напрямку свого руху. зблизившись з водієм скутера марки «Ноnda diо» без р/н, ОСОБА_11 та допустив зіткнення передньою правою частиною автомобіля з лівою бічною частиною скутера.
Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження, у вигляді: закритого перелому кісток верхньої третини малогомілкової кістки зліва без зміщення уламків, що утворились від дії тупого предмету, або при ударі об такий (такі). По своєму характеру виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я понад три тижні (строк повного зростання кісткової тканини понад 21 добу).

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. На переконання прокурора, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд не врахував, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, що виключає можливість застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з апеляційної скарги, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання
Колегією суддів встановлено, що наведених вимог закону судом дотримано не було.
Так, ч. 1 ст. 286-1 КК України встановлено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, всупереч наведеним вимогам закону, визнавши ОСОБА_12 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, суд призначив обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, внаслідок чого неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.
Враховуючи те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через застосування закону, який застосовано бути не може, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора та приходить до висновку про необхідність скасування вироку в частині призначення покарання з наведених вище мотивів.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 420 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченому покарання, яке вимогам ст. 75 КК України не відповідає, колегія суддів вбачає підстави скасувати оскаржуване судове рішення в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок в цій частині, з огляду на необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання.
Так, призначаючи ОСОБА_12 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким, а також особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, раніше не судимий.
В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає щире каяття. Обставин, що в силу вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому в межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України основне покарання у виді позбавлення волі а також й додаткове у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що відповідатиме меті покарання та сприятиме виправленню останнього.
Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення та скасування вироку щодо ОСОБА_12 в частині призначення покарання з ухваленням нового у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, скасувати в частині призначення покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4