Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5065/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №279/5065/22 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.01.2023 відносно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Зарічани, Житомирського району, Житомирської області, громадянки України, з середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

01.03.1994року Коростенським міським судом Житомирської області за ч.2 ст.140, 17, ч.2 ст.143, 46-1 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією частини майна з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

11.01.1997 року Корольовським районним судом м. Житомир за ч.2 ст.140, ч.3 ст.193, 42, ч.3 ст.42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

20.05.1996 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.193, 42, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

10.06.1996 Житомирський районним судом Житомирської області за ч.2 ст.140, 43 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;

06.11.2001 року Коростенським міським судом Житомирської області за ст.185 ч.3, 43 КК України на 4 роки позбавлення волі;

07.04.2006 року Овруцьким районним судом Житомирської області за ч. 3 ст.185, 69 КК України на 2 роки позбавлення волі;

26.10.2006 року Корольовським районним судом м. Житомир за ст.185, ч.3, 70 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі;

08.07.2011року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

20.12.2011 року Лугинським районним судом Житомирської області за ст.185 ч.3, ст.71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

31.03.2012 року Овруцьким районним судом Житомирської області за ст.185 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

25.08.2016 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.3 ст.15, 185 ч.2, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

14.06.2017 року Овруцьким районним судом Житомирської області за ст.185 ч.2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки, якщо вона протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Зобов`язано ОСОБА_7 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний етап, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022, 05 липня 2022 року близько 10 години 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради, що за адресою: вул. Шевченка, 8, м. Коростень, зайшла до приміщення приймальні директора вказаної установи, де шляхом вільного доступу, з жіночої сумки, яка належить ОСОБА_9 , викрала грошові кошти в сумі 15 000 гривень, після чого з викраденими грошовими коштами місце вчинення кримінального правопорушення залишила.

Повторно, 19 липня 2022 року близько 10 години 20 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні Комунального підприємства «Коростень медіа», що за адресою: вул. Героїв Чорнобиля, 3, м. Коростень, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, зайшла до приміщення кабінету № 1 вказаної установи, де шляхом вільного доступу, з жіночої сумки, яка належить ОСОБА_10 , викрала грошові кошти в сумі 680 гривень, після чого з викраденими грошовими коштами місце вчинення кримінального правопорушення залишила.

Повторно, 25 липня 2022 року близько 09 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні Дочірнього підприємства «Коростенський лісгосп АПК», що за адресою: вул. Шевченка, 61, м. Коростень, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, зайшла до приміщення приймальної директора вказаної установи, де шляхом вільного доступу, з жіночої сумки, яка належить ОСОБА_11 , викрала грошові кошти в сумі 9500 гривень, після чого з викраденими грошовими коштами місце вчинення кримінального правопорушення залишила.

Діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченій, як незаконний, та постановити новий вирок, за яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. В решті вирок залишити без змін.

При цьому, наголошує, що суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував особу обвинуваченої, обставини кримінального провадження, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання та свого рішення належним чином не обґрунтував і не навів переконливих мотивів, з яких він дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання. Звертає увагу, що застосовуючи положення ст. 75 КК України, суд повною мірою не врахував усіх даних про особу обвинуваченої, яка є неодноразово судимою, має не зняту і не погашену в законному порядку судимість, звільнилась з місць позбавлення волі 09.03.2022 та вже у липні 2022 року вчинила три нові умисні тяжкі злочини, окрім того - притягається до кримінальної відповідальності в інших кримінальних провадженнях. Звертає увагу, що скрутне матеріальне становище не має спонукати особу на вчинення злочину, як в даному конкретному випадку таємного викрадення майна, а навпаки, якщо особа перебуває у незадовільному матеріальному стані, вона має вживати всіх необхідних заходів для законного заробітку та забезпечення себе та своєї родини. Крім того, належно не враховано і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої, яка не заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація її дій за ч.4 ст.185 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Санкція ч.4 ст.185 КК України, за якою ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації, визначених у ч.1 ст.1 КК України завдань Закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.

На думку апеляційного суду, апеляційні доводи прокурора про відсутність достатніх підстав для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, лише формально навів у вироку відповідні обставини, проте правильної оцінки їм не дав, рішення про застосування ст.75 КК України належно не мотивував, законні підстави про доцільність звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання не встановив.

При вирішенні питання звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції залишив поза належною увагою, тяжкість правопорушення, його характер і ступінь суспільної небезпечності, кількість епізодів злочинної діяльності, характеризуючі особу обвинуваченої дані, у зв`язку з чим безпідставно, застосував положення ст.75 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, в умовах воєнного стану, скоїла тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Обставиною, що у відповідності до норм ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом визнані - активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, за відсутності обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання.

Разом з цим, судом першої інстанції залишено поза належною увагою той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 в попередньому неодноразово судима за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень (а.п.168-173), в тому числі, із застосуванням звільнення останньої від відбування покарання, маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість, звільнилась з місць позбавлення волі 09.03.2022, а вже у липні 2022 року вчинила три нові умисні тяжкі кримінальні правопорушення проти власності, що свідчить про її стале небажання стати на шлях виправлення.

Також, судом не було враховано дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , котра, як вище зазначалось є раніше неодноразово судимою, не одружена, не має сім`ї та утриманців, не працевлаштована, заподіяну шкоду не відшкодувала,

Вище зазначене, опосередковано підтверджує явну підвищену суспільну небезпеку обвинуваченої ОСОБА_7 , беззаперечно - схильність останньої до вчинення нею кримінальних правопорушень та стійке небажання стати на шлях виправлення, а відтак застосування до останньої положень ст.75 КК України при призначенні покарання виключається.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України, а тому вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.01.2023 відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України з постановленням вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України є тяжкими, кількість епізодів злочинної діяльності, особу винної, яка є раніше неодноразово судимою за вчинення кримінальних правопорушень (а.п.168-173), заподіяну шкоду не відшкодувала, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.п.174-175), не працює, має посередні характеристики (а.п.176), встановлену схильність останньої до вчинення кримінальних правопорушень та її свідоме небажання стати на шлях виправлення, фактичну відсутність стійких соціальних зв`язків, разом з цим, обставини, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає правильним призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

На переконання апеляційного суду, саме таке реальне відбуття покарання у виді позбавлення волі перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень і даним про її особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03.01.2023 відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту виконання вироку.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :