Справа № 495/5772/18
Номер провадження 1-кп/495/226/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу

20 березня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, суддя, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 просив обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки кримінальне провадження ще не розглянуто, не допитані обвинувачені, потерпілий, свідки, не досліджені докази, не проведено всіх необхідних дій, пов`язаних зі з`ясуванням обставин та їх перевіркою. Також, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся у судові засідання, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2021 року, 13.07.2022 року до нього було застосовано привід та ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2022 року було оголошено у розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відтак є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5

ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та пояснив, що відсутні відомості, що обвинувачений ОСОБА_4 про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином та вважає, що дане клопотання необґрунтоване та просить обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вивчивши клопотання прокурора та заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

За змістом ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України, питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Як вбачається із матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся у судові засідання, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2021 року, 13.07.2022 року до нього було застосовано привід та ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2022 року було оголошено у розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, та ретельно дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про те, що на даному етапі судового розгляду лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які прокурор посилається у своєму клопотанні, тобто до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, який діє до 18.05.2023 року включно, оскільки судове провадження інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачені, потерпілий, свідки, у зв`язку з чим останній може переховуватися від суду. Відтак є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 18.05.2023 року, включно.

Ухвала судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її винесення.

Повний текст даної ухвали складено та проголошено 20.03.2023 року о 10.15 год.

Суддя: