ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/72/23 Справа № 709/304/22 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Чорнобаївського райсуду Черкаської обл. від 29.08.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком стосовно ОСОБА_8 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тейково Іванівської

обл., російської федерації, українця,

громадянина України, має загальну

повну середню освіту, не одружений,

раніше не судимий, не працює,

проживає

АДРЕСА_1 ,

затверджено угоду про визнання винуватості від 27.04.2022 р., яка укладена між прокурором ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 за участю захисниці ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі, за ч. 3 ст. 357 КК України до 3 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Роз`яснено ОСОБА_8 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч. ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про судові витрати та речові докази судом вирішені відповідно до чинного КПК України.

Вироком суду встановлено, що 23.02.2022 р. о 10 год. 15 хв. ОСОБА_8 , знаходячись в с.м.т. Чорнобай Черкаської обл. на вул. Центральній, з салону автомобіля «Mercedes - Benz А 150» р/номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , скориставшись тим, що останній пішов до магазину та його дії є непомітними для оточуючих, умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, вчинив крадіжку грошових коштів загальною сумою 500 грн., які належать ОСОБА_11 , шляхом таємного викрадення їх із салону вище вказаного автомобіля.

23.02.2022 р. о 10 год. 15 хв. ОСОБА_8 , знаходячись в с.м.т. Чорнобай Черкаської області на по вул. Центральній, в салоні автомобіля «Mercedes-Benz А 150» р/номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , скориставшись тим, що останній пішов до магазину та його дії є непомітними для оточуючих, умисно, з корисливих мотивів переслідуючи мету на таємне викрадення офіційного документа, усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 2.10.1992 р., п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5.04.2000 р., ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 7.12.2000 р. вчинив крадіжку банківської пластикової картки АТ «Універсал Банк» - «monobank» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_11 , шляхом таємного викрадення її із салону вище згаданого автомобіля, з метою заволодіння грошовими коштами.

23.02.2022 р. о 10 год. 15 хв. ОСОБА_8 , знаходячись в с.м.т. Чорнобай Черкаської обл. на вул. Центральній, в салоні автомобіля марки «Mercedes Benz А 150» р/номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , скориставшись тим, що останній пішов до магазину та його дії є непомітними для оточуючих, умисно, переслідуючи мету на таємне викрадення офіційного документа, усвідомлюючи, що паспорт є документом, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, a тому має силу офіційного документа, вчинив крадіжку бланку паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_11 , виданого 5.12.2006 р. Чигиринським РВ УМВС України в Черкаській області, шляхом таємного викрадення його із салону вище згаданого автомобіля, з метою оформлення кредиту в банківській установі.

23.02.2022 р. о 10 год. 23 хв. ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно, повторно, шляхом використання банківської пластикової картки AT «Універсал банк» - «monobank» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_11 , в магазині «Коопмаркет», що розташований за адресом: Черкаська обл., с.м.т. Чорнобай, вул. Центральна, 228 після прикладання даної картки чіпом до POS-терміналу, отримав доступ до валютних операцій з грошовими коштами, що знаходились на банківському рахунку ОСОБА_11 та у подальшому придбав алкогольні напої на загальну суму 354 грн., чим завдав ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вище згадану суму.

27.04.2022 р. між прокурором ОСОБА_10 та підозрюваним ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 3 років обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України погодили звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На цей вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через призначення судом менш суворого покарання ніж узгоджене сторонами угоди. При розгляді угоди про визнання винуватості суд в мотивувальній та резолютивній частині вироку взагалі не зазначив інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, та як наслідок безпідставно виключив з обсягу обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України та не призначив ОСОБА_8 за цією статтею узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 років обмеження волі, тобто призначив покарання, менш суворе, ніж узгоджене сторонами угоди. Просить направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила вирок суду скасувати і направити справу на новий судовий розгляд, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисницю ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, правильність кваліфікації дій обвинуваченого прокурор не оскаржує, а тому вирок у цій частині апеляційний суд не переглядає.

Доводи прокурора про те, що при розгляді угоди про визнання винуватості суд в мотивувальній та резолютивній частині вироку взагалі не зазначив інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, та як наслідок безпідставно виключив з обсягу обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України та не призначив ОСОБА_8 за цією статтею узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 років обмеження волі, тобто призначив покарання, менш суворе, ніж узгоджене сторонами угоди, що відповідно до ст. 475 КПК України є підставою для скасування вироку, апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених ч. 3 ст. 475 КПК України.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені ст. 374 КПК України.

З наявної у матеріалах справи угоди про визнання винуватості від 27.04.2022 р. вбачається, що прокурор та підозрюваний ОСОБА_8 склали угоду про визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_12 покарання, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваного, наявності обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, а тому сторони досягли порозуміння щодо призначення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України, яка належить до категорії кримінальних проступків, за вчинення яких санкцією відповідної статті КК України передбачене покарання у вигляді штрафу в розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від 80 до 240 годин, або виправними роботами на строк до 2 років, або арештом на строк до 6 місяців, або обмеженням волі на строк до 5 років; за ч. 2 ст. 185 КК України, яка належить до категорії нетяжких злочинів, за вчинення яких санкцією відповідної статті КК України передбачене покарання у вигляді арешту на строк від 3 до 6 місяців, або обмеженням волі на строк до 5 років, або позбавленням волі на той самий строк; за ч. 1 ст. 357 КК України, яка належить до категорії кримінальних проступків, за вчинення яких санкцією відповідної статті КК України передбачене покарання у вигляді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до 3 років; за ч. 3 ст. 357 КК України, яка належить до категорії кримінальних проступків, за вчинення яких санкцією відповідної статті КК України передбачене покарання у вигляді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до 3 місяців, або обмеженням волі на строк до 3 років.

Проте, затверджуючи дану угоду та ухвалюючи вирок, суд першої інстанції взагалі не призначив ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто призначив менш суворе покарання, ніж передбачене угодою. На переконання апеляційного суду, це є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закон, тому що законодавець передбачив, що таке рішення суду першої інстанції може бути оскаржено прокурором до суду апеляційної інстанції на підставі п. 1) ч. 4 ст. 394 КПК України, який за результатами перевірки цих доводів має право ухвалити рішення згідно ст. 407 КПК України.

Суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, передбачені ч. 1 ст. 412 КПК України.

За таких обставин, вимоги апеляційної скарги перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 про істотні порушення вимог КПК України при розгляді провадження стосовно ОСОБА_8 є слушними, підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 412 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Чорнобаївського райсуду Черкаської обл. від 29.08.2022 р. стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Апеляційну скаргу перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді