Справа №523/8535/22
Провадження №1-кп/523/823/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у присутності обвинувачених, розглянувши у судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000022 від 3.05.2022р. за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.4 КК України та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.4 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що під час судового провадження на підставі ст.331 ч.3 КПК України ухвалою Суворовського районного суду м. Одесі від 22.11.2022 року відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Строк дії ухвали слідчого судді припиняє свою дію 20.01.2023 року.

У ході судового засідання прокурор ОСОБА_3 надав письмове клопотання про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що обвинувачені скоїли особливо тяжке кримінальне правопорушення за попередньою змовою з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вина їх підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, однак на даний час у судовому засіданні не досліджені всі докази, не допитані потерпілий, свідки, у зв`язку з чим ризики, передбачені ст.177 КПК України, які приймалися до уваги слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати, обвинувачені, перебуваючи на волі можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою зміни ними показань у ході судового провадження, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, крім того не працевлаштовані, не мають постійних, легальних джерел доходів, ОСОБА_11 окрім даних кримінальних правопорушень обвинувачується у скоєнні інших злочинів, відносно нього на розгляді суду перебуває інший обвинувальний акт за обвинуваченням за ст.ст.121 ч.1, 190 ч.3 КК України; відносно ОСОБА_10 також направлений до Приморського районного суду м. Одеси обвинувальний акт за ст.ст.189 ч.2, 187 ч.3 КК України, щодо ОСОБА_8 . Офісом Генерального прокурора розглядається запит Міністерства юстиції Франції про притягнення його до кримінальної відповідальності, наявний лист заступника керівника обласної прокуратури для організації його затримання, тому на думку прокурора, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим просив продовжити відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 строк тримання під вартою з метою забезпечення належної поведінки обвинувачених. Разом з цим просив не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинений з погрозою застосування насильства.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у скоєнні якого обвинувачуються обвинувачені, та покарання, що загрожує у разі визнання осіб винними, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу:

захисника ОСОБА_5 , який в захист інтересів ОСОБА_10 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначаючи, що ризики нічим не доведені, його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, місце проживання. а також можливість офіційно працевлаштуватися до ФОП « ОСОБА_12 », на його утриманні перебуває дружина та її малолітня дитина, позитивно характеризується, підтверджуючи свої доводи копіями документів; щодо зазначених у клопотанні ризиків звернув увагу суду, що єдиним свідком є заявник, який діяв під контролем співпрацівників поліції, факт контактування зі свідками нічим не доказаний, ОСОБА_10 разом з заявником ОСОБА_13 є обвинуваченими у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси, при цьому ніяких фактів впливу, спілкування не зафіксовано, прокурором також не надано ніяких заяв, які б свідчили про наявність впливу, водночас вказуючи, що навіть з переглянутих матеріалів досліджених письмових доказів, на які стороною захисту надані заперечення, вбачається недостатність доказів причетності підзахисного до інкримінованого йому злочину, з вересня 2021 року ОСОБА_10 нікуди не виїжджав за межі м. Одеси, не зважаючи на те, що мав таку можливість переховуватися, що свідчить про те, що підзахисний не має наміру переховуватися і не переховувався, готовий здати свій паспорт у разі зміни відносно нього запобіжного заходу, крім того у зв`язку з введеним на території України воєнним станом в ОСІ відсутні системи захисту, з цього приводу наявна відповідь, тому перебування в умовах слідчого ізолятору є небезпечним для життя та здоров`я підзахисного, в свою чергу надав суду письмове клопотання про зміну відносно підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та за наявності підстав просив задовольнити клопотання захисту;

захисника ОСОБА_7 , яка в захист інтересів ОСОБА_11 , заявила, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК України, так як прокурор повинен довести, що ризики не зменшилися чи з`явилися нові, тобто клопотання є формальним, не підтверджене жодним доказом, не має ні одного документу, який би підтверджував існування ризиків, звертаючи увагу суду на те, що посилання прокурора на ризик переховування у зв`язку з тим, що підзахисний втік з місця скоєння злочину не відповідає дійсності, оскільки є протокол затримання особи, ОСОБА_11 нікуди не зникав, крім цього ризик переховування повинен розглядатися з урахуванням наявності місця проживання, міцних соціальних зв`язків, та інших фактів, зазначаючи, що підзахисний є громадянином України, він має міцні соціальні зв`язки, родину, раніше не судимий, позитивно характеризується, до затримання був приватним підприємцем, має добру репутацію, надаючи суду в підтвердження своїх доводів копії документів, також вказуючи, що прокурор не надав жодного доказу, що підзахисний здійснював незаконні дії щодо впливу на потерпілого або свідків, ризик впливу є надуманим; щодо посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_11 буде вчиняти інше кримінальне правопорушення також є безпідставним, не заперечуючи того факту, що на розгляді суду перебуває інший обвинувальний акт, але підзахисний не був визнаний винним вироком суду, весь час з`являвся за викликом, не порушуючи покладені на нього процесуальні обов`язки, тому ризики значно зменшилися, вважаючи, що на теперішній час взагалі не має такого ступеню ризиків, які б виправдовували подальше тримання ОСОБА_11 під вартою, крім того, знаходячись в умовах слідчого ізолятору підзахисний наражається на небезпеку, оскільки в ОСІ не має бомбосховища, що загрожує життю, за викладених підстав просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора, водночас надавши клопотання про зміну відносно підзахисного запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою, вказаної в клопотанні, посилаючись на практику ЄСПЛ;

захисника ОСОБА_6 , який здійснюючи захист інтересів обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , виходячи зі змісту клопотання прокурора, заперечував проти його задоволення, зауважуючи, що вирішуючи питання суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дії підзахисних кваліфікувалися б за ст.189 ч.2 КК України, частина 4 є кваліфікуючою ознакою, як вчиненого в умовах воєнного стану, однак відповідно рішення Верховного суду від 29.09.2022р. вчинення злочину в умовах воєнного стану може мати місце в районах вогневого ураження, окупації, проходу військ або інше, на разі не встановлений факт того, які умови воєнного стану використовувалися підзахисними, дана кваліфікуюча обставина лише обтяжує покарання та впливає на форму обрання запобіжного заходу; щодо ризиків зазначив, що положеннями ст.177 КПК країни визначена мета та підстави застосування запобіжного заходу, прокурор у своєму клопотання посилається на два ризики без надання відповідних доказів, якщо є ризик переховування, це повинно бути доведено, як і ризик незаконного впливу, але прокурором ризики лише перелічені за формальних підстав, разом з цим вказуючи, що на сьогоднішній день були долучені письмові докази, з досліджених матеріалів виникає питання щодо обґрунтованості підозри, оскільки стороною обвинувачення не надано жодного доказу причетності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до інкримінованого їм злочину, відсутня майнова шкода, обвинувачені не мають доступу до зброї, відносно підзахисних не має іншого кримінального провадження, також звертаючи увагу, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен враховувати вагомість наявних доказів, проте в клопотанні прокурора не були виконані три вимоги, в тому числі відсутня обґрунтованість неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, відсутнє посилання на матеріали кримінального провадження, не надано жодного доказу ризиків, що суду дає право відмовити в задоволенні клопотання, при цьому, на думку захисту, суд має право дослідити будь-які матеріали, у зв`язку з чим було заявлене клопотання про дослідження матеріалів негласних слідчих дій, а саме аудіо записів розмов з потерпілим, який самостійно дзвонив ОСОБА_8 та з розмови яких не вбачається будь-яких погроз, також вказуючи, що сама кваліфікація дій не може бути безумовною підставою тримання під вартою, ризики не повинні дублюватися, не можуть бути ідентичними, вони повинні бути відмінними, про що говорить практика Європейського суду, водночас заявляючи клопотання про зміну відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на поганий стан здоров`я ОСОБА_8 , який потребує стаціонарного лікування, а також на ту обставину, що наявна письмова згода власника квартири ОСОБА_14 , яка не заперечує проти подальшого перебування ОСОБА_8 в квартирі під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; щодо ОСОБА_9 , висловлюючи аналогічну позицію, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням на підзахисного обов`язків, обґрунтовуючи свої доводи тим, що ОСОБА_9 офіційно одружений, його дружина є вагітною, що свідчить про те, що він має міцні соціальні зв`язки, місце проживання, наявна письмова згода власника квартири ОСОБА_15 , який не заперечує щодо перебування підзахисного в квартирі під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підтверджуючи свої аргументи відносно підзахисних копіями документів та письмовою згодою власників житла; крім цього в спростування доводів прокурора щодо розгляду запиту Міністерства юстиції Франції про притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності пояснив, що переписка датована 2021 роком, дане питання вже є не актуальним, лист обласної прокуратури лише підтверджує факт перевірки, підзахисний відсутній в базі Інтерполу, відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який жодного разу не був порушений;

обвинуваченого ОСОБА_8 , який приєднався до думки свого захисника, просив змінити відносно нього запобіжний захід на домашній арешт, запевняючи, що буде з`являтися у кожне судове засідання за першою вимогою, не має наміру переховатися, щодо екстрадиції додатково пояснив , що у Франції був свідком, де вже прийняте рішення;

обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив змінити відносно нього запобіжний захід на домашній арешт, зобов`язуючись з`являтися у кожне судове засідання, також вказуючи, що в умовах ОСІ їх вже не можуть утримувати з належними умовами;

обвинуваченого ОСОБА_11 , який приєднався до думки захисника, просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказуючи, що раніше до нього застосувався домашній арешт, який він не порушував

обвинуваченого ОСОБА_10 , який повністю підтримав клопотання свого захисника; просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню за наступними підставами.

За змістом ст.331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини.

Разом з цим суд вважає за необхідне наголосити, що на даній стадії судового провадження суд позбавлений можливості давати оцінку доказам, які не були досліджені у ході судового засідання, як і кваліфікації дій обвинувачених, правову оцінку доказам та обґрунтованості обвинувачення суд буде надавати в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення по справі; тому клопотання захисника ОСОБА_6 про дослідження аудіо записів негласних слідчих дій при вирішенні щодо продовження строків тримання під вартою щодо обвинувачених є безпідставним; щодо не відповідності клопотання прокурора вимогам КПК України, на що зауважує сторона захисту, вважає за необхідне зазначити, що вимоги ст.184 КПК України формально дотримані, прокурор є процесуальною особою, яка вільна висловлювати свою позицію у формі, яку вважає за доцільне.

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи, що в силу об`єктивних причин судовий розгляд по суті ще триває, продовжується дослідження доказів, відтворення та огляд відео та аудіо записів, що потребує певного часу, крім цього судом прийняті до уваги достатні аргументи сторони захисту, що у обвинувачених наявні стійкі соціальні зв`язки, місце проживання, можливість працевлаштування ОСОБА_10 , також захисником ОСОБА_6 надана письмова згода власників квартир щодо подальшого перебування ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в помешканні у разі зміни відносно них запобіжного заходу, однак на думку суду це не є домінуючою підставою для зміни відносно обвинувачених запобіжного заходу, при цьому суд погоджується з позицією сторони захисту, що за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням, доводи захисників у даній частині мають місце, однак не погоджується щодо недоведеності ризиків, з урахуванням характеру та специфіки пред`явленого обвинувачення, відповідно якому дії обвинувачених відносяться відповідно до положень ст.12 КК України до особливо тяжкого злочину; приймаючи до уваги особи обвинувачених, які за змістом обвинувального акту достовірно знаючи, що на території України оголошений воєнний стан, свідомо вчинили умисне кримінальне правопорушення за попередньою змовою з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), не працевлаштовані, не мають легальних джерел доходів, відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на розгляді суду перебувають інші обвинувальні акти, що судом приймається в якості характеризуючих даних, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачені, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованого їм злочину, можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; крім цього, оскільки обвинувачені володіють інформацією щодо потерпілого вбачається ризик незаконного впливу з метою зміни показів, які є ключовими та покладені в основу обвинувачення та потребують дослідження обставин кримінального провадження безпосередньо у судовому засіданні, також не виключається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що клопотання захисників про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на даний момент не підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного, суд дійшов до переконання, що раніше обраний запобіжний захід відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченим діяння, на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України не втратили своєї актуальності, що на даній стадії судового провадження унеможливлює застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, крім того, будь-яких виключних обставин, категоричних протипоказань, які б перешкоджали застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України та давали підстави для зміни щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжного заходу на теперішній час не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор»

Статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, при прийнятті рішення щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, суд враховує положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України, за змістом якої суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні злочину з погрозою застосування насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Таким чином, керуючись ст.ст. 132, 177-178, 183, 194, 196, 205, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,-

Постановив:

Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 16.03.2023р. включно без визначення розміру застави.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 16.03.2023р. включно без визначення розміру застави.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 16.03.2023р. включно без визначення розміру застави.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 16.03.2023р. включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 16.03.2023 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1