Номер провадження: 11-кп/813/816/22
Справа № 511/543/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , їх захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.11.2021року, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України;

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Первомайськ Р. Молдова, особу без громадянства, офіційно не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 19.01.2015 року вироком Роздільнянського районного суду Одеської області за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 162, 395, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточний строк до відбуття - 2 роки 7 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 22.04.2016 року;

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000664 від 19.12.2020 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.11.2021 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_10 обчислений з 25 грудня 2020 року.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислений з25 грудня 2020 року.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_7 , ОСОБА_10 залишений у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , визнані винуватими у тому, що вони, 16.12.2020 року у вечірній час, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного вживання спиртних напоїв з потерпілим ОСОБА_12 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, разом з ОСОБА_7 з метою заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень навмисно нанесли чисельні удари по голові та тулубу потерпілого ОСОБА_12 , тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки і живота, що поєднує переломи передніх відділів 5-7 правих ребер і бічних відділів 8-11 лівих ребер з розривом селезінки і масивним крововиливом у черевну порожнину, від який останній помер.

Смерть ОСОБА_12 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями та настала від травматичного шоку з гіповолемічним компонентом, який обумовлений масивною крововтратою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційних скаргах:

обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком суду 1-ої інстанції, вважають його незаконним з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду.

В обґрунтування апеляційних скарг посилаються на наступне:

-висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

-на знаряддях злочину відсутні сліди обвинуваченого ОСОБА_7 ;

-судом не прийнято до уваги, що всі свідки, які були допитані судом не вказують на ОСОБА_7 , як на особу, яка могла вчинити злочин, що йому інкримінується;

-висунуте ОСОБА_7 обвинувачення є неконкретним та необ`єктивним.

Враховуючи викладене, просять вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасувати, за недоведеністю винуватості ОСОБА_7 і закрити відносно нього кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_11 не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, просять виправдати обвинуваченого з підстав недоведеності його вини у скоєному.

В обґрунтування апеляційних скарг посилаються на наступне:

-свідки обвинувачення підтвердити винуватість обвинуваченого не змоги;

-стороною обвинувачення не надано жодного безперечного доказу щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , а також захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали апеляційні скарги сторони захисту, просили їх задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_13 у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, однак в судове засідання апеляційного суду не з`явилась.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги те, що в вимогах апеляційної скарги сторони захисту не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 , вислухавши думку учасників провадження, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності потерпілої.

Прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 на тій підставі, що ІНФОРМАЦІЯ_3 він помер, що підтверджується копією актового запису.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , та захисників, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг сторони захисту, натомість просив закрити кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 ,перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Частинами першою та другою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, … суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 вину свою у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Суду показав, що 16.12.2020 року після роботи прийшов додому у власний будинок по АДРЕСА_1 о 14.00 годині та сів вдома поїсти, при цьому випивав, коли близько 14 години 30 хвилин до нього прийшов ОСОБА_7 , вони продовжили разом випивати. З з часом у них закінчились цигарки і вони разом пішли до додому до потерпілого ОСОБА_12 .

ОСОБА_12 був дома, вони взяли в нього цигарки і покликали його з собою. ОСОБА_12 взяв з собою вина і вони втрьох прийшли до нього додому та продовжили випивати. З часом він сильно оп`янів, ОСОБА_7 був більш тверезий та почав сварку з ОСОБА_12 . Він і до цього дня зверхньо ставився до ОСОБА_12 , вважав його бомжем за його спосіб життя, в цей день почав згадувати йому давні образи з дитинства. В ході сварки спочатку взяв дерев`яну дошку зі столу та декілька разів вдарив ОСОБА_12 по голові з такою силою, що дошка розламалася на шматки. ОСОБА_12 від удару знепритомнів, тоді ОСОБА_7 став його поливати водою. Коли той прийшов до тями, вони послали його знову за вином і той приніс ще 2 літра вина і вони продовжили пити.

ОСОБА_7 знов почав сварку з ОСОБА_12 , бив його кулаками та декілька разів ногами в груди та живіт. При цьому ОСОБА_12 весь час сидів на дивані навпроти них і не піднімався. Він намагався зупинити ОСОБА_7 і вчинюване ним насилля, однак ОСОБА_7 знайшов в його будинку дерев`яну палицю і почав нею бити ОСОБА_12 по спині та шиї, а потім і його вдарив по голові. Він також на деякий час від нанесеного удару по голові знепритомнів, а потім скоріш за все заснув. Його розбудив ОСОБА_14 і сказав, що ОСОБА_12 чогось хрипить і його треба завезти додому. Вони за руки підвели ОСОБА_12 та посадили до дитячої колиски, ОСОБА_12 ще дихав і хрипів, однак самостійно іти не міг, він його накрив курткою і вони його повезли на колисці додому. Це вже був вечір і було темно, коли вони приїхали до будинку ОСОБА_12 і перенесли його разом з ОСОБА_7 в будинок і поклали на диван, укрили ковдрою. Це було біля 18-19 години 16.12.2021 року. Після цього з ОСОБА_7 розійшлися по домівкам. Він жодних тілесних ушкоджень потерпілому в той день не наносив. Про те, що ОСОБА_15 був сильно побитий він навіть не здогадувався, а тому не викликав швидку допомогу.

В свою чергу допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні інкримінованого йому злочину також не визнав і суду показав, що до побиття потерпілого ОСОБА_12 причетний ОСОБА_10 . Суду показав, що 16.12.2020 року був вдома до обіду, до цього від нього поїхала дружина, так як вони посварилися з нею, вона не хотіла, щоб він спілкувався з ОСОБА_16 . Раніше його дружина бачила як ОСОБА_10 бив ОСОБА_12 , а також вона знала про їх дуже близькі стосунки. До цих подій він 3-4 місяці взагалі не вживав спиртні напої. Він збирався їхати до дружини, зайшов до ОСОБА_17 взяти у нього цигарок. ОСОБА_10 відкрив двері, він зайшов, в нього вдома був ОСОБА_12 і спав на дивані.

ОСОБА_10 запропонував випити, він відмовився, тоді вони разом з ОСОБА_18 продовжили пити. ОСОБА_10 послав ОСОБА_12 , ще за вином, той приніс вино, він їм наливав, вони випивали і ОСОБА_10 знов почав посилати ОСОБА_19 за вином, однак той не захотів знову йти за спиртним. Тоді ОСОБА_10 спочатку вдарив ОСОБА_12 декілька разів кулаком по голові та палицею по спині, шиї, а потім взяв дерев`яну дошку та вдарив нею по голові ОСОБА_12 , від чого розбив потерпілому до крові голову, а дошка розлетілась від удару на шматки. Після нанесених ударів у ОСОБА_12 була вся голова в крові, він нагрів воду та злив йому на голову. В нього була відкрита рана на голові, з якої текла кров. ОСОБА_10 продовжував бити ОСОБА_15 , той вже не міг стояти на ногах. Він запропонував визвати ОСОБА_15 швидку допомогу, ОСОБА_10 запропонував на тачці відвезти його додому. Він привіз з дому дитячу колиску, вони погрузили на неї ОСОБА_12 , той дихав і був ще живий і на цій колясці завезли його додому, вигрузили ОСОБА_12 і він пішов додому, переодягнувся та поїхав до дружини в м. Миколаїв.

Таким чином обвинувачені кожен з них заперечували свою причетність до нанесення потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті.

Так, встановивши вину обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, що їм інкримінується, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення дослідженими ним доказами, а саме:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_13 , яка показала, що в суботу 19 грудня 2020 року в вечірній час вона приїхала до сина в будинок по АДРЕСА_2 , в якому він проживав і знайшла його там в ліжку мертвим. Син лежав в ліжку одягнений та був побитий. Останній раз вона його бачила живим 15 грудня 2020 року. Слідів побиття на той час на ньому не було. У неї були неприязні відносини з ОСОБА_10 , так як син з ним пив. Син проживав в будинку її покійної матері, він хворів туберкульозом, ВІЧ. Почав пити, приводив друзів в будинок, вона завжди приходила до сина і розганяла його дружків. Сина знайшли мертвим на дивані, він лежав у одязі, тілесні ушкодження були помітні на обличчі та на височній частині голови.

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , яка суду показала, що є рідною сестрою ОСОБА_12 і саме вони з мамою знайшли мертвого брата в його помешканні. Останній раз бачила його живим 16.12.2020 року біля 16.00 години в селі біля магазину «Дружба» з друзями.

Крім показів потерпілих, свідків, висновок по винність обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 суд 1-ої інстанції обґрунтував наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким надана наступна оцінка, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 19.12.2020 року, проведеного за участю понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , відповідно до якого під час огляду будинку в АДРЕСА_2 в кімнаті на дивані виявлено труп ОСОБА_12 , накритий ковдрою. Під час огляду трупу на місці події виявлено тілесні ушкодження на обличчі, при цьому будь-які сліди боротьби в приміщення не виявлено; (а.с.62 т.1)

- даними протоколу огляду трупу від 22.12.2020 року, який було проведено в приміщенні Роздільнянського СМЕ, наявність тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_12 підтверджено, крім цього під час детального огляду експертом виявлено тілесні ушкодження на обличчі , на тілі в області грудної клітини у виді саден та синців, також виявлено закриту травму грудної клітини, перелами ребер після розтину, а також вилучено носильні речі ОСОБА_12 , які були на ньому на момент смерті, це спортивну кофту синього кольору з надписом «lucky»; чоловічі штани чорного кольору, спортивну кофту з надписом «Sport»; чоловічу сорочку чорного кольору; кросівок синього кольору з полосами білого кольору, на які було накладено арешт і постановою слідчого визнано речовими доказами (а.с.71,95 т.1)

- даними висновку судово-медичної експертизи №77/132 від 22.12.2020 року в подальшому також підтверджено, що смерть ОСОБА_12 настала від спричинених йому тілесних ушкоджень. Так при огляді трупу експертом виявлено у потерпілого наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки і живота, що поєднує: переломи передніх відділів 5-7 ребер і бічних відділів 8-11 ребер з розривом селезінки і масивним крововиливом у черевну порожнину, синці грудної стінки, а також численні синці та садна на обличчі, тильних поверхнях передпліч та кистей; смугасті садна на шиї. Смерть ОСОБА_12 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманою травмою грудної клітки і живота у виді переламів 5-7 ребер і бічних відділів 8-11 ребер з розривом селезінки та настала від травматичного шоку з гіповолемічним компонентом, який обумовлений масивною крововтратою. Смерть настала в проміжку з 17-18 грудня 2020 року. Також згідно висновку експерта дані тілесні ушкодження були заподіяні в результаті численних (не менше десяти) ударів тупими предметами, в тому числі це могли бути кінцівки (кулаки, ноги), а смугасті садна на шиї могли бути заподіянні тупим предметом, який має відповідну вузьку довгасту (травмуючу поверхню). Усі виявлені при дослідженні трупу ушкодження мають ознаку за життєвості, давність отриманих ушкоджень від їх спричинення до настання смерті в межах декількох годин, також вони були спричинені за досить короткий проміжок часу у швидкій послідовності одне за одним. Виявлена у померлого закрита травма грудної клітки і живота з переламами ребер та розривом селезінки, що обумовило розвиток травматичного шоку та настання смерті містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а садна та синці містять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Також виявлені садна та синці на поверхнях передпліч та кистей характерні для захисту (самооборони) під час заподіяння ушкоджень. Також експертом встановлено, що перед настанням смерті ОСОБА_12 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає тяжкому ступеню з огляду на вміст етилового спирту в крові (3,11%); (а,с.87 т.1)

- даними експертизи, які узгоджуються з показами в обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в суді, про те, що тілесні ушкодження, несумісні з життям потерпілому ОСОБА_12 було заподіяно не 19.12.2021 року по місцю виявлення тіла потерпілого в його будинку по АДРЕСА_2 , а ввечері 16.12.2021 року по місцю помешкання обвинуваченого ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , де потерпілий та обоє обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 після обіду вживали алкогольні напої.

- з вищенаведеними доказами узгоджуються покази свідка ОСОБА_23 , яка суду показала, що 16 грудня 2020 року після обіду вона також була вдома у власному помешканні по АДРЕСА_1 і до неї по воду з бутилками з дому приходив сусід ОСОБА_17 разом із ОСОБА_24 . Останній до двору її будинку не заходив, а чекав ОСОБА_25 біля її будинку на дорозі. Вона послала ОСОБА_10 за водою до її батьків ОСОБА_26 , які також проживають на цій вулиці, що ОСОБА_27 і зробив.

- в свою чергу, свідки подружжя ОСОБА_28 та ОСОБА_26 , допитані в суді 1-ої інстанції, доповнили покази попереднього свідка та підтвердили той факт, що 16.12.2021 року обвинувачений ОСОБА_10 був вдома , і біля 15 години з дому приходив до них по воду, так як в нього не має власного водопроводу. Вони з ОСОБА_10 сусіди, проживають по одній вулиці. Крім цього повідомили суду, в цей день 16 грудня 2020 року бачили останній раз живим ОСОБА_12 о 14 годині, він їм продав дрова, а вони за це йому дати 70 грн та пляшку вина. ОСОБА_12 вже на той час був випивший, однак будь-яких видимих тілесних ушкоджень на ньому не було.

- свідок захисту - ОСОБА_29 суду показала, що 16.12.2021 року вона була вдома і бачила сина ОСОБА_7 , який проживає разом з нею. Він був вдома і сказав, що їде до дружини в м. Миколаїв, так як вона найшла йому там роботу. Біля 15 години він пішов з дому на трасу на автобус і більше в цей день вона його не бачила. Потім через декілька днів вона почула про смерть ОСОБА_12 , син приїхав та сказав, що його викликають в поліцію, а потім в її будинку провели обшук.

- свідок захисту ОСОБА_30 , суду підтвердила, що є дружиною ОСОБА_7 , однак вони в грудні 2020 року не проживали з чоловіком разом, вона поїхала жити до м. Вознесенськ Миколаївської області. Так 16.12.2021 року біля 20 години вона подзвонила чоловіку та сказала, що вона для нього знайшла роботу і щоб він до неї приїхав. Підтвердила в суді, що ОСОБА_7 приїхав до неї 17.12.2020 року о 8 год 30 хв.

Таким чином покази свідків захисту ОСОБА_29 та ОСОБА_30 також не протирічать матеріалам справи та показам інших свідків обвинувачення, а лише доповнюють їх і не спростовують факту перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в ввечері у будинку ОСОБА_10 .

Також не протирічать показам вищенаведених свідків і інших матеріалам справи покази допитаних в суді свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які охарактеризували потерпілого ОСОБА_33 та обвинуваченого ОСОБА_10 , як осіб, які зловживають алкогольними напоями та ведуть відповідний їх становищу спосіб життя.

- показаннями свідків та іншими вищенаведеними доказами, які узгоджуються і з даними протоколу слідчого експерименту від 21.01.2021 року, відеозапис якого відтворено в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , в присутності його захисника, понятих ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , з якого встановлено що під час слідчого експерименту ОСОБА_10 відтворював події 16.12.2021 року, знаходячись у власному будинку по АДРЕСА_1 надавав пояснення щодо перебігу подій та вказав в самому будинку на місце вчинення злочину, час вчинення злочину та спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_36 , що повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням в цій частині. При цьому відтворюючи події того дня, зазначив, що бачив як саме ОСОБА_7 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_12 , спочатку завдавши йому удари по голові дерев`яною дошкою, а потім ногами та кулаками в грудну клітину, а також дерев`яною палицею, а потім деякий час він спав і не бачив подій, що відбувалися в його будинку. Також обвинувачений показав, як вони з ОСОБА_7 погрузили ще живого ОСОБА_12 , який на той час вже не міг пересуватись самостійно та хрипів до дитячої коляски, яку привіз ОСОБА_7 , щоб перевезти ОСОБА_12 , до його помешкання. При цьому, як і даючи покази в суді, заперечував свою причетність до нанесення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому, а зазначав, що цей злочин вчинив ОСОБА_7 ; (а.с.5 т.2)

- даними протоколу слідчого експерименту від 21.01.2021 року, відеозапис якого відтворено в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , в присутності його захисника, понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , з якого встановлено що під час слідчого експерименту ОСОБА_7 відтворював події 16.12.2021 року , знаходячись у будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 та давав пояснення, щодо обставин спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень в будинку ОСОБА_10 . При цьому показав, що саме в ході конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 останньому було заподіяно тілесні ушкодження. ОСОБА_10 за версією ОСОБА_7 , яку він підтримав і у суді, з метою спричинення тілесних ушкоджень бив потерпілого дошкою дерев`яною по голові, потім дерев`яною палицею по спині, а потім в обличчя кулаками; (а.с.17 т.2)

- даними протоколу обшуку від 24.12.2020 року, який було проведено в будинку ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 в присутності ОСОБА_10 та за його згодою на підставі ухвали слідчого судді від 24.12.2020 року (а.с.110 т.1), в ході якого в приміщенні будинку під огляду було виявлено предмети, які містили на собі сліди злочину, зокрема:1) кепку жовтого кольору ; 2) наволочку білого кольору; 3) 6 фрагментів дерев`яної дошки; 4) дерев`яну палицю з плямами бурого кольору; 5) чоловічу куртку чорного кольору зі смужками білого кольору. Як вбачається з опису речей вилучених у будинку ОСОБА_10 серед них містяться знаряддя злочину фрагменти дерев`яної дошки та дерев`яна палиця, на які обвинувачені вказали як на предмети, за допомогою яких кожен з них за протилежною версією заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_12 (а.с.100)

- речовими доказами по справі, якими є предмети, вилучені під час обшуку та на них було накладено арешт (а.с.108 т.1) і відповідно вони були предметом дослідження судово-імунологічних експертиз;

- даними висновку судово-імунологічної експертизи №1366 від 30.12.2020 року, згідно якого кров підозрюваного ОСОБА_10 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. (а.с.32 т.2) Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №1367 від 30.12.20201 року кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. (а.с.37 т.2) Відповідно до висновку судово- експертизи №571 від 04.01.2021 року кров потерпілого ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. (а.с.49 т.2) Біологічні зразки крові, підногтевих зрізів від обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відібрано в установлений законом спосіб на підставі постанов прокурора від 25.12.2020 року відповідно до протоколів про відібрання зразків від 25.12.2020 року; (а.с.143, 145, 158, 160 т.1)

- даними судово-імунологічної експертизи №51 від 21.01.2021 року, згідно якої на дерев`яній палиці та 5-ти фрагментах дерев`яної дошки , вилучених під час проведення обшуку за адресою по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_10 знайдено кров людини, після встановлення групової належності експерт прийшов до висновку, що на дерев`яній палиці і на 2-х фрагментах дошки 1. У її походження не виключається від підозрюваного ОСОБА_10 як носія крові групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО , а ще на одному фрагменті дошки не виключається походження крові від потерпілого ОСОБА_12 як носія крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. (а.с.83 т.2), що вочевидь підтверджує , що дерев`яна дошка з огляду на покази обвинувачених дійсно була знаряддям злочину, за допомогою якої також наносились тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 та в свою чергу підтверджує і ту обставину, що дерев`яною палицею за версією ОСОБА_10 йому також могли наноситись удари, в тому числі ОСОБА_7

- даними судово-імунологічної експертизи №119 від 29.01.2021 року, згідно якої на чоловічій куртці, вилученій під час проведення обшуку за адресою по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_10 знайдено кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_12 як носія групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.103 т.2), що також на думку суду підтверджує факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому саме в будинку обвинуваченого ОСОБА_39 ;

- даними протоколу обшуку від 24.12.2021 року помешкання обвинуваченого ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.12.2021 року, встановлено, що під час обушку помешкання ОСОБА_7 вилучено було ряд речей, які могли містити сліди злочину і відповідно на них накладено арешт ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.12.2021 року (а.с.120 т.1), а саме: - куртку із надписом «Jeep» темно-синього кольору; - кофту білого кольору із надписом «Gianni Armani»;- куртку темного кольору із надписом «Riccardo» 46-го розміру;- джинси синього кольору із надписом «Emporio Armani»;- куртку синього кольору із надписом «Casual smart outwear»;

- даними судово-імунологічної експертизи №139 від 09.02.2021 року, згідно якої із вилучених речей під час проведення обшуку за адресою по АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений ОСОБА_7 на джинсах синього кольору із надписом «Emporio Armani» знайдено кров людини, після встановленні групової належності її походження не виключається саме від потерпілого ОСОБА_12 як носія групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.103 т.2), що також на думку суду підтверджує причетність ОСОБА_7 до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 ; (а.с.113 т.2).

- даними судово-імунологічної експертизи №138 від 09.02.2021 року, згідно якої із вилучених речей під час проведення обшуку за адресою по АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений ОСОБА_7 на куртці темного кольору із надписом «Riccardo» знайдено кров людини, після встановленні групової належності якої, її походження потерпілому ОСОБА_12 в об`єкті №5 як носію групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, а також обвинуваченому ОСОБА_10 як носію групи крові В з ізогемаглютніном анти А за ізосерологічною системою АВО. (а.с.103 т.2), що також на думку суду підтверджує причетність ОСОБА_7 до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , а також підтверджує правдивість показів ОСОБА_10 про спричинення ОСОБА_7 і йому тілесних ушкоджень під час бійки; (а.с.156 т.2).

- даними висновку судово- імунологічної експертизи №62 від 22.01.2021 року, згідно якого на носильних речах потерпілого ОСОБА_12 , вилучених під час огляду трупу ОСОБА_12 від 22.12.202щ року, зокрема на спортивній кофті з написом « Sport» та на брюках потерпілого знайдена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_12 , як носія групи А з ізогемаглютиніном анти В по ізосерологічній системі АВО, а на кофті і від обох обвинувачених ОСОБА_40 та ОСОБА_7 ; (а.с.124 т.2)

- даними протоколу огляду відео від 10.01.2001 року, згідно якого досліджені два відеозаписи із камери відеоспостереження, встановленої на фасаді магазину «Моя сім`я» за адресою АДРЕСА_4 , на яких зафіксовані події які відбувалися 16.12.2020 року в період часу з 19:08:10 по 19:33:04 на частині вулиці Павла Каплуна, які були переглянуті в судовому засіданні. Так, протягом всього часу відеозапису зображено частину території подвір`я та частину АДРЕСА_1 . Так відповідно до даних динамічного напису білого кольору у правому верхньому куті під час фрагменту відеозапису «19:08:15 по 19:08:2016» зроблено стоп кадр (скріншот №2,3), на якому зафіксовано як рухаються дві особи чоловічої статі, при цьому один з яких котить дитячу колиску, а потім ці особи повертають на вулицю Шкільна. Далі, відповідно до даних динамічного напису у правому верхньому куті під час фрагменту відеозапису «19:28:36 хв по 19:28:38 хв.» зроблено стоп кадр (скріншот№1), на якому зафіксовано як рухаються одна особа чоловічої статі та котить дитячу колиску. (а.с.191 т.1) Даний відеозапис постановою слідчого від 10.01.2021 року визнано речовим доказом по справі; (а.с.197 т.1).

- даними протоколу обшуку від 28.12.2021 року помешкання обвинуваченого ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.12.2021 року, встановлено, що під час обушку помешкання ОСОБА_7 вилучено було дитячу колиску синього кольору, із основою корпусу білого кольору з надписами «Tvister» та «Comfort», на яку накладено арешт та визнано постановою слідчого від 03.03.2021 року речовим доказом по справі, так як саме на цій колисці обвинувачені перевезли ОСОБА_12 з помешкання ОСОБА_10 з АДРЕСА_1 до помешкання ОСОБА_12 на вул. Гагаріна. (а.с.176 т.1)

Вказані докази також не протирічать висновкам судово- імунологічних експертиз №570 від 12.01.20201 року (а.с.43 т.2), №571 від 04.01.2021 року (а.с.49 т.2), №15 від 13.01.2021 року (а.с.58 т.2) , №16 від 13.01.2021 року (а.с.66 т.2), №35 від 19.01.202021 року (а.с.75 т.2) , №47 від 20.01.2021 року (а.с.135 т.2), висновку №136 від 09.02.2021 року, якими не підтверджено наявність слідів злочину на інших вилучених речах та досліджених біологічних зразках у обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 по даному кримінальному провадженню.

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства таоцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за обставин, наведених у вироку та правильно кваліфікував їх дії як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 .

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.

Судом провадження розглянуто повно та дотримано змагальності його розгляду. Доводи, наведені в апеляційних скаргах зводяться до невизнання вини у вчиненому та підтриманні версії сторони захисту щодо відсутності у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 мотивів для заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , та ретельно досліджені під час судового розгляду.

Так, судом 1-ої інстанції надана оцінка показанням обвинувачених та вказано, що невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 після вчинення злочину на всіх стадіях розслідування даного злочину є їх захисною позицією і, на думку суду, викликана бажанням кожного з них покращити своє становище по даному кримінальному провадженню, так як кожний із обвинувачених, заперечуючи свою вину, фактично винуватив у вчиненні цього злочину іншого, даючи при цьому дзеркальні, однак логічні та переконливі покази про винуватість у вчиненні злочину іншого.

Так в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, звинувачуючи у вчиненні злочину протилежну сторону, обоє обвинувачених і ОСОБА_7 , і ОСОБА_10 розповіли і про спосіб нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, і про місце, і про знаряддя вчинення злочину, що на думку суду підтверджує той факт, що обоє були присутні на місці вчинення злочину, а потім разом намагалися уникнути відповідальності за скоєне та приховати сліди злочину.

При цьому, в судовому засіданні кожен із обвинувачених переконував суд у відсутності у нього мотивів для заподіяння такого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , заперечували наявність такої кількості тілесних ушкоджень у потерпілого.

Між тим, судом 1-ої інстанції встановлено, що умисел на спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень у обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник під час тривалого сумісного вживання алкогольних напоїв, під час якого виникали конфлікти між самими обвинуваченими, так і між обвинуваченими та потерпілим. Тому мотиви у обвинувачених для спричинення тілесних ушкоджень потерпілому в цій ситуації могли бути самим незначними виходячи із обставин, які встановлені судом.

Також суд 1-ої інстанції, з огляду на досліджені докази, прийшов до висновку, що при цьому ОСОБА_10 та ОСОБА_7 усвідомлювали свої дії та керували ними, оскільки після вчинення кримінального правопорушення обвинувачені вчинили всі дії, необхідні для прикриття злочину, а саме діючи спільно виявивши, що ОСОБА_12 , будучи у свідомості, по причині заподіяння йому тілесних ушкоджень хрипить та не може самостійно піти додому, вивезли його на дитячій колясці до додому, де покинули його і не надали необхідної допомоги. В такий спосіб обидва обвинувачених намагались уникнути відповідальності за скоєне.

Також, аналізуючи вказані вище доводи сторони захисту про те, що в обвинувальному акті ОСОБА_10 та ОСОБА_7 висунуте неконкретне обвинувачення, так як не було розмежовано дії співучасників і не зазначено хто і які тілесні ушкодження завдав потерпілому та ступінь їх тяжкості, то і діям обох обвинувачених дана неправильна оцінка, апеляційним судом встановлено, що в ході досудового та судового слідства судом встановлена спрямованість умислу обох обвинувачених на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та судом достеменно встановлено, що у обох обвинувачених був умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, на грунті спільного вживання алкогольних напоїв та раптово виниклих неприязних відносин через спосіб життя потерпілого.

При цьому, оскільки обвинувачені виконували спільні дії, направлені на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, виконували ці дії одночасно, а тому при такій ситуації не потребує розмежування в обвинуваченні хто, скільки і в які частини тіла потерпілому наносив удари, що зокрема відповідає правовій позиції ВС від 07.10.2020 року по справі №589/2313/18 щодо кваліфікації дій осіб, які вчинили злочин у співучасті.

Так, апеляційний суд враховує, що дії ОСОБА_10 та ОСОБА_7 щодо нанесення ударів руками та ногами по тулубу та голові потерпілого ОСОБА_12 були узгодженими.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №77/132 від 22.12.2020 року смерть ОСОБА_12 настала від спричинених йому тілесних ушкоджень. Так при огляді трупу експертом виявлено у потерпілого наступні тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки і живота, що поєднує: переломи передніх відділів 5-7 ребер і бічних відділів 8-11 ребер з розривом селезінки і масивним крововиливом у черевну порожнину, синці грудної стінки, а також численні синці та садна на обличчі, тильних поверхнях передпліч та кистей; смугасті садна на шиї. Смерть ОСОБА_12 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманою травмою грудної клітки і живота у виді переламів 5-7 ребер і бічних відділів 8-11 ребер з розривом селезінки та настала від травматичного шоку з гіповолемічним компонентом, який обумовлений масивною крововтратою. Смерть настала в проміжку з 17-18 грудня 2020 року.

Також згідно висновку експерта дані тілесні ушкодження були заподіяні в результаті численних (не менше десяти) ударів тупими предметами, в тому числі це могли бути кінцівки (кулаки, ноги), а смугасті садна на шиї могли бути заподіянні тупим предметом, який має відповідну вузьку довгасту (травмуючу поверхню). Усі виявлені при дослідженні трупу ушкодження мають ознаку за життєвості, давність отриманих ушкоджень від їх спричинення до настання смерті в межах декількох годин, також вони були спричинені за досить короткий проміжок часу у швидкій послідовності одне за одним.

Виявлена у померлого закрита травма грудної клітки і живота з переламами ребер та розривом селезінки, що обумовило розвиток травматичного шоку та настання смерті містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, а садна та синці містять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Також виявлені садна та синці на поверхнях передпліч та кистей характерні для захисту (самооборони) під час заподіяння ушкоджень. Також експертом встановлено, що перед настанням смерті ОСОБА_12 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає тяжкому ступеню з огляду на вміст етилового спирту в крові (3,11%)

Аналізуючи всі зібрані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , спричинивши тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, у спосіб який у свої показах частково замовчують, мали спільний умисел на їх заподіяння.

Так, ОСОБА_12 було спричинено тілесні ушкодження в будинку ОСОБА_10 , у невеличкому приміщенні кімнаті кухні, де кожен з обвинувачених мав змогу бачити та усвідомлювати дії іншого співучасника, відповідно погоджувався з ними та продовжував свої протиправні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. В даній ситуації обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_41 домінували над потерпілим ОСОБА_12 , посилали його за спиртними напоями, які періодично закінчувалися, принижували його, а потім перейшли до фізичного насилля.

При цьому, ці дії були узгоджені обвинуваченими стосовно об`єкта та об`єктивної сторони злочину, а тому ОСОБА_7 та ОСОБА_41 повинні були усвідомлювати з огляду на обставини справи, що діють для досягнення єдиного злочинного результату заподіяння тілесних ушкоджень одній особі ОСОБА_12 . Сильний стан алкогольного оп`яніння, про який розповідав в суді ОСОБА_10 , не виправдовує його дії, а є обставиною, що обтяжує відповідальність.

Не спростовує цього висновку суду і той факт, що висновками експертиз підтверджено наявність слідів крові, яка може належати лише обвинуваченому ОСОБА_10 на дерев`яній палиці, і на фрагментах дерев`яної дошки, якими в свою чергу були заподіяні тілесні ушкодження потерпілому. Навіть спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 можливо ОСОБА_7 не мало для нього будь-яких тяжких наслідків, останній після цього свідомо допомагав ОСОБА_7 позбавитися від потерпілого ОСОБА_12 та завезти його додому.

З огляду на встановлені обставини, особа повинна відповідати за той результат (збиток), який фактично був заподіяний - умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до смерті потерпілого.

Також апеляційний суд вважає неспроможною захисну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що на знаряддях злочину відсутні сліди, які б вказували на нього, як на особу, що вчинила злочин, оскільки згідно висновку судово-імунологічної експертизи №139 від 09.02.2021 року із вилучених речей під час проведення обшуку за адресою по АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений ОСОБА_7 на джинсах синього кольору із надписом «Emporio Armani» знайдено кров людини, після встановленні групової належності її походження не виключається саме від потерпілого ОСОБА_12 як носія групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.103 т.2), що також на думку суду підтверджує причетність ОСОБА_7 до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 .

В свою чергу, даними судово-імунологічної експертизи №138 від 09.02.2021 року підтверджено, що із вилучених речей під час проведення обшуку за адресою по АДРЕСА_1 , де проживає обвинувачений ОСОБА_7 на куртці темного кольору із надписом «Riccardo» знайдено кров людини, після встановленні групової належності якої, її походження потерпілому ОСОБА_12 в об`єкті №5 як носію групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, а також обвинуваченому ОСОБА_10 як носію групи крові В з ізогемаглютніном анти А за ізосерологічною системою АВО. (а.с.103 т.2), що також на думку суду підтверджує причетність ОСОБА_7 до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , а також підтверджує правдивість показів ОСОБА_10 про спричинення ОСОБА_7 і йому тілесних ушкоджень під час бійки

Крім цього, на носильних речах потерпілого ОСОБА_12 , вилучених під час огляду трупу ОСОБА_12 від 22.12.202щ року відповідно до висновку судово- імунологічної експертизи №62 від 22.01.2021 року, зокрема на спортивній кофті з написом « Sport» та на брюках потерпілого знайдена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_12 , як носія групи А з ізогемаглютиніном анти В по ізосерологічній системі АВО, а на кофті і від обох обвинувачених ОСОБА_40 та ОСОБА_7 .

Також колегією суддів враховується, що стороною захисту не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачені вчинили інкримінований злочин.

Аналізуючи версію сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_40 та ОСОБА_7 складу інкримінованого їм злочину, апеляційний суд вважає, що вказані доводи були ретельно перевірені судом 1-ої інстанції, в тому числі за яких обставин, які конкретні дії вони вчиняли.

Щодо доводів сторони захисту про те, що всі свідки, які були допитані судом не вказують на ОСОБА_40 та ОСОБА_7 , як на особу, яка могла вчинити злочин, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ККС ВС від 07.12.2020 року в справі № 728/578/19, згідно ст. 85 КПК України, належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК України, не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Між тим, суд вважав, що показання обвинувачених, які кожен з них окремо заперечували свою причетність до нанесення потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті та вказуючи на спричинення таких ушкоджень іншим обвинуваченим повністю протирічать всім дослідженим по справі матеріалам.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Всі перелічені вище письмові докази, у співвідношенні з показаннями свідків та матеріалами справи мають доказове значення у цьому провадженні.

Апеляційний суд враховує, що захисники, зазначаючи в апеляційних скаргах про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосуванням закону про кримінальну відповідальність та заявляючи вимоги про закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, не заявляли клопотання про повторне дослідження доказів, у зв`язку з чим апеляційний суд проведений лише в межах доводів поданих ними апеляційних скарг.

Частиною 2 ст. 17 КПК передбачено, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання Суду, у кримінальному провадженні щодо цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, суд 1-ої інстанції обґрунтовано висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість ОСОБА_40 та ОСОБА_7 у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_12 .

Натомість, під час апеляційного розгляду встановлені обставини, що тягнуть скасування вироку відносно ОСОБА_42 .

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Абзацом 2 ч. 7 зазначеної норми кримінального процесуального закону визначено, що, якщо обставини, передбачені п.п. 5, 6, 7, 8, 9, 10 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Окрім того, ч. 1 ст. 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Отже, під час апеляційного провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_43 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , натомість вирок суду першої інстанції стосовно нього не набрав законної сили, тому він підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю, адже від близьких родичів обвинуваченого не надходило клопотань про розгляд кримінального провадження для реабілітації померлого.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та закриття провадження по справі відносно ОСОБА_42 .

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст. 65-67 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлені. Також суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 негативно характеризується по місцю проживання, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та життя і здоров`я людини.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №78 від 16.02.2021 року ОСОБА_7 на час, який відноситься до вчинення злочину та на час проведення з ним слідчих дій після вчинення злочину будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки, в період який відноситься до вчинення інкримінованих йому дій, ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, за своїм психічним станом був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, а в подальшому міг приймати участь у слідчих діях та стати перед судом.(а.с.129 т.2)

Тому при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я, що є найвищою соціальною цінністю, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, і вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого неможливі без ізоляції від суспільства, тому вважає, що обвинуваченому належить обрати покарання, передбачене санкцією ст.ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям в місцях позбавлення волі.

Таким чином, оцінюючи у сукупності обставини, спосіб та мотивацію вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, колегія суддів, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , з урахуванням санкції ч.2 ст.121 КК України, враховуючи особу обвинуваченого, який свою вину фактично не визнав, приймаючи до уваги холоднокровне його відношення до скоєного, наявність тяжких наслідків у виді смерті потерпілого, апеляційний суд вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину, застосування більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, у даному випадку є недоцільним.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 75 КК України до обвинуваченого, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що покарання призначено обвинуваченому ОСОБА_7 з урахуванням всіх обставин справи та даних про його особу. Дане покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним злочинів, оскільки виправити останнього неможливо без ізоляції від суспільства.

Таким чином, всі доводи сторони захисту щодо встановлення фактичних обставин справи та наявності в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України були ретельним образом перевірені під час судового розгляду та ним надана належна оцінка у вироку, доводи апеляційних скарг в цій частині не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки 1-ої інстанції дослідив обставини справи в повному обсязі, обґрунтування у вироку основані на досліджених матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника не підлягають задоволенню з підстав, викладених вище, натомість, вирок суду відносно ОСОБА_40 підлягає скасуванню у зв`язку зі смертю обвинуваченого, а в частині встановлення виниОСОБА_7 вирок суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532 КПК України, апеляційнийсуд,

ухвалив

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.11.2021 року, відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України скасувати.

Кримінальне провадження № 0000664 від 19.12.2020 року відносно ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.11.2021 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4