УХВАЛА

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 692/1066/21

провадження № 51-2397ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_5 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2023 року щодо останнього,

встановив:

Захисник ОСОБА_6 звернувся до суду з касаційною скаргою на вказане вище судове рішення щодо особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів вважає,

що касаційна скарга підлягає поверненню, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність

і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі відповідного клопотання і наявності поважних причин пропуску такого строку. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Оскаржена ухвала Черкаського апеляційного суду постановлена 12 січня 2023 року і в цей день оголошена резолютивна частина судового рішення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, захисник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, яку, згідно з відбитком календарного поштового штемпеля на конверті та ідентифікатора поштового відправлення (№ 19 3), здав на пошту 14 квітня 2023 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

У прохальній частині касаційної скарги відображена вимога про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2023 року, як такого, що пропущений з поважних причин. Проте в мотивувальній частині скарги щодо обґрунтування вимоги про поновлення пропущеного процесуального строку захисник наводить доводи про те, що строк на касаційне оскарження пропущений не був, оскільки повний текст оскарженої ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2023 року захисник отримав 18 січня 2023 року, а отже, на його переконання, саме з цього дня повинен відраховуватися строк на касаційне оскарження.

Правила обрахування строку на касаційне оскарження, встановленого приписами ст. 426 КПК, є загальними для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою, тобто з огляду на приписи частин 4, 5 ст. 115, ч. 2 ст. 426 КПК, останнім днем строку на касаційне оскарження є 13 квітня 2023 року. Твердження про необхідність відрахування строку на касаційне оскарження з дня отримання копії саме повного тексту судового рішення не ґрунтується на нормах процесуального закону.

Про причини, які завадили захиснику протягом строку на касаційне оскарження звернутися до Суду із касаційною скаргою та які є поважними, з точки зору сторони захисту, у касаційній скарзі не йдеться, натомість як на підставу до поновлення процесуального строку захисник посилається на обґрунтування того, що цей строк ним не пропущений.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для постановлення рішення про поновлення захиснику пропущеного строку на касаційне оскарження ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2023 року.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути захиснику ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку на касаційне оскарження, та суд касаційної інстанції за заявою захисника не встановив підстав для його поновлення.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 .

Касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3