ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 525/988/21

провадження № 51-2147км22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 січня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2015 року за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 1 листопада 2019 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 309 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді арешту на строк 2 місяці. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Згідно з вироком суду 3 червня 2021 року приблизно о 9:00 ОСОБА_6 , перебуваючи в зальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 ), що належить ОСОБА_8 , в ході конфлікту із ОСОБА_9 , який виник на ґрунті ревнощів, завдав останній щонайменше 28 ударів долонями по голові та ногою, взутою у взуття, в область тулуба справа, чим заподіяв потерпілій легкі та середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а також тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання її смерті.

Крім того, ОСОБА_10 придбав та зберігав за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ) наркотичний засіб - канабіс (152, 631 г), без мети збуту, який 3 червня 2021 року під час проведення обшуку було виявлено та вилучено працівниками поліції.

Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу захисника, а вирок суду - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати судові рішення в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК. При цьому, захисник просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На думку захисника, винуватість засудженого в інкримінованому злочині стороною обвинувачення не доведена, а докази на які послався суд у вироку є неналежними, недопустимими і сумнівними, та ним дано не об`єктивну оцінку. Вказані порушення залишились поза увагою суду апеляційної інстанції, який безпідставно відмовив стороні захисту в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів та допиті свідків, тому його рішення не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК і підлягає скасуванню.

У запереченнях на касаційну скаргу захисника, потерпіла просить залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений та його захисник підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення цієї скарги.

Мотиви Суду

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також наявність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК в касаційній скарзі не оспорюються і згідно з вимогами ч. 2 ст. 433 КПК Судом не перевіряються.

Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливості скасування судових рішень через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження або неповноту судового розгляду, чинним законом не передбачено.

З касаційної скарги вбачається, що захисник, крім іншого, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, тоді як перевірку цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесено.

При розгляді касаційних скарг суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до вимог закону в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 .

Вирок відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зокрема, винуватість ОСОБА_6 доводиться показаннями свідка ОСОБА_8 , котрий у суді пояснив, що за декілька днів до події ОСОБА_9 попросилась пожити у нього кілька днів. 3 червня 2021 року зранку він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вживали алкогольні напої у нього вдома, після чого ОСОБА_12 покинув житло, а він та ОСОБА_9 розійшлися спати по кімнатам. Приблизно о 9:00 прийшов ОСОБА_6 та зламавши вхідні двері проник у квартиру. ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_8 попільничкою по голові, від чого у нього пішла кров. Засуджений пішов до кімнати, де перебувала потерпіла, а свідок пішов до кухні щоб зупинити кров. Проходячи повз двері кімнати він бачив, як засуджений завдає ляпасів потерпілій по обличчю та пропонує їй повернутися додому, а вона відмовляється. Коли ОСОБА_8 повертався з кухні, то бачив, як ОСОБА_9 лежить на підлозі, а ОСОБА_6 завдає їй ударів ногами в область грудної клітки. На його прохання засуджений припинив побиття, потім повернув потерпілу на спину та почав бризкати водою. Тоді ОСОБА_8 вийшов з кімнати та продовжив зупиняти кров на голові, а потім почав лагодити вхідний замок, який зламав ОСОБА_6 . Що саме відбувалось в залі він не бачив, оскільки двері були зачинені. Тоді він пішов до кафе, а виходячи зачинив двері на замок. Був відсутній приблизно годину, а коли повернувся відкрив замок та пішов до своєї кімнати. Із сусідньої кімнати чув періодами стогін, але до кімнати, де була ОСОБА_9 не заходив. Через деякий час до нього зайшов ОСОБА_6 та сказав, що ОСОБА_9 йому непотрібна, що може забрати її собі, після чого вони вдвох вийшли з квартири. Повернувшись до квартири, ОСОБА_8 зайшов до кімнати, де була потерпіла. ОСОБА_9 була непритомна, лежала на підлозі роздягнена, головою до дверей, одяг розкиданий по всій кімнаті. Тоді ОСОБА_8 прикрив її простирадлом і викликав швидку допомогу. Зазначив, що ОСОБА_9 прийшла до нього пожити з речами, серед яких був мобільний телефон, видимих тілесних ушкоджень на тілі потерпілої до приходу ОСОБА_6 не було.

При цьому, як убачається з вироку, сам ОСОБА_6 у суді першої інстанції відмовився давати показання щодо обставин події.

Разом із цим, свідок ОСОБА_13 підтвердив у суді, що 3 червня 2021 року в період часу з 12:00 до 12:10 він проходив по вул. Шевченка (с. Велика Багачка) та побачив як з придворової території між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 вийшов ОСОБА_6 і перейшов на інший бік вулиці. Він був одягнений в кепку, спортивну кофту, світлі джинси та кросівки.

Також, судом було допитано потерпілу ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_15 , котрі не були очевидцями вчинення кримінального правопорушення, проте пояснили, що ОСОБА_9 разом із ОСОБА_6 проживала як мирно, так і сварилась, потерпіла декілька разів покидала свого співмешканця ОСОБА_6 . Натомість ніхто зі свідків не повідомляв про наявність будь-яких негативних стосунків між потерпілою та ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_12 також пояснив, що 3 червня 2021 року приблизно о 6:00 він приходив до ОСОБА_8 додому, бачив ОСОБА_9 та спілкувався з нею, ніяких тілесних ушкоджень на тілі останньої, як і на обличчі, не помітив. Свідок ОСОБА_15 у суді підтвердив, що коли зателефонував ОСОБА_8 (3 червня 2021 року), останній повідомив, що ОСОБА_9 у нього вдома, але без свідомості і сказав, що викликав швидку. На запитання хто був у нього, ОСОБА_8 повідомив, що заходив знайомий ОСОБА_9 . Потерпіла ОСОБА_14 , сестра загиблої, підтвердила у суді, що ОСОБА_9 та ОСОБА_6 під час спільного проживання часто сварилися, засуджений часто ображав потерпілу та грубо виражався в її адресу. Коли ОСОБА_9 приходила до неї, ОСОБА_6 постійно телефонував потерпілій дізнатись де вона знаходиться, він вважав, що сестра йому зраджує. Зазначила, що за декілька днів до події, засуджений вигнав ОСОБА_9 з свого будинку.

Допитані у суді свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що приїхали на місце події у складі бригади швидкої допомоги, де у квартирі побачили на підлозі жінку, яка була без свідомості із численними тілесними ушкодженнями в області голови, живота і тазу. На перше враження вони були завдані руками та ногами, при цьому жінка була без одягу. На підлозі було місцями мокре, а само тіло жінки було вологе від води. Зазначили, що бригаду швидкої допомоги біля під`їзду зустрів власник квартири, котрий пояснив, що викликав швидку. На запитання про причину отримання потерпілою тілесних ушкоджень, останній чітко відповісти не зміг, але вказував на присутність в квартирі співмешканця потерпілої. Згідно з рапортом оперативного чергового відділення поліції виклик до лікарні надійшов від господаря квартири - ОСОБА_8 .

Також суд проаналізував та дослідив інші докази наявні в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протокол огляду трупа з фототаблицями до нього, яким встановлено наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень на голові і тілі, виявлені крововиливи; висновки судово-медичного експерта (від 24 та 25 червня 2021 року) щодо встановлення причин смерті ОСОБА_9 (причиною смерті стала тупа травма голови, що призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, у м`яку мозкову оболонку та ускладнилася набряком речовини головного мозку), а також щодо виявлення у ОСОБА_9 інших тілесних ушкоджень (множинні крововиливи у м`які тканини голови, спини, живота, синці на обличчі, шиї, в проекції лівої лопатки та копчика, садна на обличчі, шиї, суглобах, задній поверхні грудної клітини, перелом 8-9 ребер справа, розрив сальника, рана нижньої губи тощо). Вказані ушкодження могли утворитись від дії твердих тупих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті - 3 червня 2021 року. Тілесних ушкоджень характерних для самозахисту на тілі ОСОБА_9 не виявлено. Зазвичай, даний вид черепно-мозкової травми може супроводжуватися втратою свідомості, тому в цей час здійснювати будь-які активні дії потерпіла не могла.

Згідно із протоколом обшуку квартири ОСОБА_8 (місце вчинення злочину), було вилучено речі та зразки, які мали на собі слідову інформацію, та в подальшому стали предметом дослідження судових експертиз, що наявні в матеріалах кремінного провадження і яким суд надав належну оцінку. Відповідно до протоколу обшуку від 3 червня 2021 року за місцем проживання ОСОБА_6 було вилучено джинсові штани блакитного кольору зі слідами РБК, та мобільний телефон Nokia 101. Висновком судово-медичної експертизи від 2 липня 2021 року (№ 859) встановлено, що на вилучених під час обшуку штанах, що належать ОСОБА_6 , знайдено кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_9 . При цьому, походження цієї крові від ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виключається.

Судом було досліджено протокол слідчого експерименту від 8 червня 2021 року з відеозаписом до нього, з якого убачається, що під час проведення даної слідчої дії свідок ОСОБА_8 в присутності спеціаліста та понятих пояснив і продемонстрував, як саме ОСОБА_6 заподіяв тілесних ушкоджень йому та потерпілій.Висновком судово-медичної експертизи від 20 серпня 2021 року встановлено, що враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілої ОСОБА_9 , вони частково могли утворитися за обставин, викладених у показаннях ОСОБА_8 , наданих ним під час проведення слідчого експерименту.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що саме ОСОБА_6 в ході конфлікту завдав потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які призвели до смерті останньої, що також узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_8 та наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, на брюках ОСОБА_6 було знайдено кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_9 , при цьому виключається походження цієї крові від ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . На те, що засуджений в день події був одягнений у брюки (джинси) блакитного кольору вказав свідок ОСОБА_13 , а те, що причиною конфлікту слугували ревнощі, підтвердили допитані у суді потерпіла ОСОБА_14 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_18 .

Також, суд зазначив, що згідно з показаннями свідків потерпіла ОСОБА_9 включно до 3 червня 2021 року мала при собі мобільний телефон, яким користувалась, однак телефон не був знайдений при обшуку квартири ОСОБА_8 . Разом із цим, із показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що телефон потерпілої 3 червня 2021 року знаходився за місцем проживання ОСОБА_6 , що у сукупності з показаннями свідка ОСОБА_13 , котрий підтвердив, що бачив засудженого поблизу будинку ОСОБА_8 , свідчить про те, що ОСОБА_6 після 12:00 3 червня 2021 року заходив до себе додому.

Суд, оцінивши показання потерпілої та свідків у сукупності із іншими доказами, які є взаємоузгодженими й в своїй сукупності доповнюють один одного, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 121 КК, є правильною.

Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності для постановлення вироку, а тому твердження захисника про протилежне, є безпідставними.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі захисника доводам, в тому числі і тим, на які він посилається при касаційному розгляді та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Зокрема, суд зазначив, що за наявності показань свідків, у тому числі очевидця події, який прямо вказував на ОСОБА_6 , як на особу, що наносила ОСОБА_9 тілесні ушкодження, а також, що засуджений і потерпіла мали не зовсім гарні стосунки, оскільки між ними були сварки, на одязі ОСОБА_6 було виявлено кров, яка могла належати потерпілій, а за місцем його проживання виявлено мобільний телефон, який до загибелі ОСОБА_9 мала при собі, наведене поза розумним сумнівом свідчить про те, що саме ОСОБА_6 завдав потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили її смерть.

Також суд вказав, що відсутність експертиз, які б могли підтвердити або спростувати те, що на одязі ОСОБА_6 наявні сліди крові саме потерпілої, а не будь-якої іншої особи з такими самими родовими ознаками, у даному випадку, поряд з іншими доказами, які указують на винуватість засудженого, не є актуальною, оскільки і сам апелянт в скарзі визнав, що ОСОБА_6 був на місці злочину, оскільки прийшов до потерпілої забирати телефон, який він нібито надав їй у користування, та, за версією апелянта, міг забруднитися кров`ю потерпілої.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у заподіянні потерпілій умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило її смерть, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених судом належних, допустимих доказах та відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована та узгоджується з вимогами статей 370, 419 КПК.

Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі сторони захисту. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим доказам.

Що стосується тверджень захисника про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону під час допиту свідка ОСОБА_8 , то вони є неспроможними. В ході перевірки матеріалів справи колегією суддів встановлено, що допит свідка ОСОБА_8 було проведено відповідно до вимог ст. 352 КПК. Зокрема, судом було встановлено відомості про його особу, роз`яснено права та обов`язки, ОСОБА_8 зазначив, що бажає давати показання, при цьому суд попередив свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та привів його до присяги.

Допит свідка сторонами кримінального провадження проведено з дотриманням положень кримінального процесуального закону, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання, в подальшому свідку було поставлено уточнююче запитання прокурором, про що не заперечував захисник засудженого. Відтак, порушень вимог ст. 352 КПК при допиті свідка ОСОБА_8 судом не встановлено.

Що стосується аргументів сторони захисту про порушення судом вимог ч. 3 ст. 404 КПК, то слід вказати наступне.

Вищевказаною нормою процесуального закону встановлено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження.

Відмова ж у задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження всіх доказів у справі не свідчить про порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.

Водночас, як убачається з матеріалів кримінального провадження під час апеляційного розгляду суд розглянув клопотання сторони захисту про виклик свідків для допиту та повторне дослідження доказів і відмовив у його задоволенні через відсутність визначених законом підстав.

До того ж, суд апеляційної інстанції погодився із оцінкою досліджених у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції доказів та не надавав їм іншої оцінки. Колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції під час апеляційного провадження не допустив порушення вимог кримінального процесуального закону.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, судові рішення слід залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 січня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3