Справа № 530/637/22
Провадження № 1-кп/529/96/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Пашнєва В.Г.,

секретаря с/з Маліноги В.О.,

з участю:

прокурора Шарайкіна О.В.,

потерпілого ОСОБА_1 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої - адвоката Петька А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000118 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, не заміжню, не працюючу, раніше не судиму,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 04.07.2022, близько 15 год. 10 хв., перебуваючи на території господарства ОСОБА_4 , що розташований по АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, в ході сварки із ОСОБА_1 , умисно завдала йому удару правою ногою в пахову область, після чого знаходячись поблизу вищевказанного господарства, завдала удару правою ногою в пахову область ОСОБА_1 , в результаті чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді синця в паховій області зліва, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №121 від 06.07.2022 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Отже, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнала повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованого кримінального проступку, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому вказала, що щиро кається у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Вказав, що дійсно обвинувачена спричинила йому тілесні ушкодженняу вигляді синця в паховій області зліва.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України визнала повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінального проступку, в якому обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_3 за фактом заподіяння нею умисного легкого тілесного ушкодження, іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченій та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченої, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу цієї обвинуваченої з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує визнання своєї вини, щире каяття обвинуваченої. Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд не вбачає.

Враховуючи вказані вище обставини, дані про особу обвинувачену ОСОБА_3 , яка визнала свою вину повністю, щиро розкаялася у вчиненому, раніше є не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченій за вчинене з метою її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.

Щодо подано потерпілим та його представником цивільного позову, суд зазначає наступне. На обґрунтування позову потерпілий ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_4 , що була допитана в суді з приводу спричиненої останньому моральної шкоди, як вказує, що незаконними діями ОСОБА_3 йому завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних змінах у його житті, що проявляється у щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення подій, негативних переживаннях та спогадах, тривогах, емоційної та тілесної реакції при спогаді, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживаннях фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасової відірваності від активного соціального життя, зниження та нестійкості настрою, порушення сну, неприємних сновидінь, емоційної напруги, нервозності, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, яку він оцінює в 20 000 грн. Окрім того, потерпілий просить стягнути з обвинуваченої і понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_3 , як цивільний відповідач та її захисник Петько А.В. цивільний позов не визнали та просили задовольнити його частково, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 500 грн., а в іншій частині відмовити.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтями 22 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вказаної Постанови ПВС з подальшими змінами і доповненнями, вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Щодо розміру моральної шкоди суд прийшов до переконання, що заявлені потерпілим вимоги є завищеними, окрім того потерпілий не надав суду достатніх даних з яких міркувань він виходив визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку він просить задовольнити.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_1 слід стягнути 2000 грн. моральної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Такий розмір є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, визначений з урахуванням характеру та обсягу й тривалості страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат, оскільки він зазнав тілесних ушкоджень, фізичного болю, душевних страждань, приниження, був вимушений звертатись до правоохоронних органів, чим був порушений звичайний уклад його життя та є співрозмірним завданій шкоді.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., суд зазначає наступне.

На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з матеріалів справи на підтвердження понесених витрат представником потерпілого надано договір від 23.09.2022 про надання правничої допомоги № 07/21, укладений між адвокатом Зінченком Г.В. та потерпілим ОСОБА_1 , згідно якого сторонами узгоджено фіксовану суму гонорару в розмірі 6 000 грн., з попереднім розрахунком суми судових витрат з детальним описом послуг які були надані.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні повністю заперечували проти стягнення з обвинуваченої вказаних витрат, але ними не було надано доказів на доведення не співмірності витрат на правничу допомогу.

Отже, витрати потерпілого на правову допомогу склали 6 000 грн., що підтверджується зазначеними документами, а тому вони підлягають стягненню з обвинуваченої на підставі ч.1 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання

- за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк - 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 2000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 6000 грн. у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 8000 (вісім) тисяч грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий В.Г. Пашнєв