Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3853/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000002 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

встановила:

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000002 від 29.01.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, про арешт майна, а саме на автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що оскільки інформація щодо орієнтовної вартості зазначеного у клопотанні майна відсутня, також відсутні докази на підтвердження того, що у власності ОСОБА_6 перебуває вищевказане майно, тому слідчий суддя позбавлений можливості оцінити розумність та співрозмірність обмеження права власності.

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з прийнятим рішенням, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання в повному обсязі

Вважає, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191,ч. 1 ст. 366 КК України, найтяжчий з яких відноситься до тяжких та передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Окрім цього, відповідно до примітки ст. 45 КК України ч. 4 ст. 191 КК України, злочин в якому підозрюється ОСОБА_6 відноситься до корупційних злочинів, розмір збитків від якого визначається як великий.

В ході проведення досудового розслідування за вказаним фактом у підозрюваного ОСОБА_6 у наявності є рухоме майно, а саме згідно наявної в ТСЦ МВС України і у останнього в наявності є транспортний засіб, а саме автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, заперечення підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, яка його подала не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Слідчим та прокурором до клопотання не долучено обґрунтованого цивільного позову, а тому у слідчого судді були відсутні правові підстави для арешту майна ОСОБА_6 , оскільки клопотання обґрунтовано виключно цією підставою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді про, що вказує в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000002 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: