ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1342/23 Справа № 219/2833/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 24 січня 2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24 січня 2023 року міру запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів з 24.01.2023 року по 24.03.2023 року включено, відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі.

Із вказаною ухвалою не погодився обвинувачений ОСОБА_7 та оскаржив її в апеляційному порядку вважаючи її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, яка підлягає скасуванню у зв`язку порушення кримінально процесуального кодексу України та прав людини і основоположних свобод. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що розгляд проводився за допомогою відеоконференцзв`язку без участі прокурора та захисника чим порушено його процесуальні права та право на захист. Вказує, що суддя першої інстанції проігнорував його заперечення щодо продовження строку тримання під вартою у зв`язку з осколочним пораненням його батька пенсійного віку ОСОБА_8 , отримане ним у Бахмуті, який потребує постійного догляду і цей догляд може забезпечити він, а інші родичі виїхали за кордон. Просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Від прокурора надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій також клопоче у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого відмовити, ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`ю особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер скоєних кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, який згідно наявних матеріалів справи, який навчається у ДНЗ «Бахмутський центр професійно технічної освіти», БЦПТО № 53 на 2 курсі, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимий.

Також судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачуються, у вчиненні тяжкого злочину та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, врахував думку сторони захисту, а саме заперечення захисника ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора, яка вказувала, що ризики не доведені та її підзахисному може бути обрана більш м`яка міра запобіжного заходу, не пов`язана з позбавленням волі. Заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 проти продовження йому міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та який підтримав захисника, просив врахувати, що він не скоював вказаний злочин та його батько потрібна допомога.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, зазначивши, що продовжують існування ризики переховування від суду, а більш м`які запобіжні заходи, у т. ч. домашній арешт або залог, особисте зобов`язання на даний час судового слідства є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, встановленим ст.177 КПК України, на теперішній час судове слідство триває, тому, наявність вищевказаних обставин та ризиків виключає застосування таких.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що за наявними матеріалами справи у ОСОБА_7 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

Доводи апелянта, що розгляд клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою проводився за допомогою відеоконференцзв`язку без участі прокурора та захисника чим порушено його процесуальні права та право на захист, є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи, а саме журналом судового засідання №1197525 та оскаржуваною ухвалою згідно яких судовий розгляд 24 січня 2023 року проводився за участю прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 .

Доводи апелянта, що судом залишено без уваги його заперечення щодо продовження строку тримання під вартою оскільки його батьком пенсійного віку ОСОБА_8 , отримано осколочне поранення у Бахмуті, та який потребує постійного догляду і цей догляд може забезпечити він, а інші родичі виїхали за кордон, вказані доводи не підтверджуються матеріалами справи, а також вони не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про можливість змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Твердження апелянта про недоведеність заявлених ризиків, є безпідставними, оскільки з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_7 заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості зміни запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 24 січня 2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді