Справа № 155/277/22 Провадження №11-кп/802/694/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000255, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні начальника Горохівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 14 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Згідно із вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Мар`янівка, Луцького району, Волинської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, неодруженого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.289, ч.3 ст.185 та ч.2 ст. 389 КК України, і призначено йому покарання:
-за ч.1 ст. 289 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;
-за ч.2 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна;
-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
-за ч.2 ст. 389 КК України у виді арешту строком на 2 (два) місяці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цим же вироком вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 21 листопада 2021 року о 01 годині в селі Широке, Луцького району, на вулиці Центральна, зайшов на частково огороджену територію, домоволодіння АДРЕСА_2 , де користуючись відсутністю власника, з метою заволодіння чужим майно, шляхом вільного доступу, маючи корисливий мотив та умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, незаконно заволодів транспортним засобом, мотоциклом марки «SPARK» моделі «SP110-2C», VIN: НОМЕР_1 , 2019 року виготовлення, належний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким в подальшому здійснив рух з метою подальшого використання у власних цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 9763 гривні.
За таких обставин дії ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які полягають у незаконному заволодінні транспортним засобом, кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Крім цього, 23 січня 2022 року приблизно о 20 годині в смт. Мар`янівка, Луцького району, на вулиці Соборна, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домоволодіння №17, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , користуючись відсутністю власника ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, маючи корисливий мотив та умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1987 року випуску, належний ОСОБА_10 , яким в подальшому здійснив рух з метою подальшого використання у власних цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 15040 гривень.
За таких обставин дії ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які полягають у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Крім цього, 24 січня 2022 року приблизно о 02 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на польовій дорозі села Широке, Луцького району в напрямку села Борочиче, Луцького району, де реалізуючи єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливого мотиву, з метою особистого незаконного збагачення, переконавшись, що його дії не будуть помічені зі сторони інших осіб, шляхом відкривання багажного відділення до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1987 року випуску, належного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проник в транспортний засіб, звідки таємно викрав один автомобільний домкрат 8L0011031А, вартість якого становить 528,17 гривень, один ключ балонний хрестовий розміром 17х19х21х23 мм. вартість якого становить 143,33 гривні, одну зимову пневматичну шину марки «Vredestein Snowtrac», розміром «165/70 R13», вартість якої становить 977,73 гривень, одну викрутку з пластиковою ручкою чорного кольору, вартість якого становить 36,67 гривень, один молоток з металевою ручкою, вартість якого становить 126,67 гривень, та з салону вказаного автомобіля таємно викрав автомобільні динаміки марки «CYCLON», моделі «CX 69», потужністю 150 W, вартість яких становить 400 гривень та упаковку автомобільних запобіжників «SOLAR electric AF 310», вартість яких становить 16,06 гривень, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2228,63 гривень.
За таких обставин дії ОСОБА_7 у вчиненні умисних дій, які виразились у викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в приміщення, кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього, вироком Горохівського районного суду Волинської області від 13 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2021 року засудженому ОСОБА_7 , змінено покарання, призначене вироком Горохівського районного суду у Волинській області від 13 травня 2021 року у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин. З 12 січня 2022 року засуджений поставлений на облік Луцького РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області, при цьому, належним чином письмово ознайомлений з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про передбачену ч.2 ст.389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що у останнього відібрано підписку.
В подальшому, 26 січня 2022 року засудженого ОСОБА_7 , направлено до Мар`янівської селищної ради та зобов`язано приступити до виконання громадських робіт з 27 січня 2022 року.
Однак, ОСОБА_7 , будучи відповідно до ст.37 КВК України зобов`язаний додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для нього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, діючи умисно, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, з 27 січня 2022 року по 28 січня 2022 року, з 31 січня 2022 року по 04 лютого 2022 року, з 07 лютого 2022 року по 11 лютого 2022 року без поважних причин, не з`являвся у Мар`янівську селищну раду, для виконання громадських робіт, що згідно вимог ст.40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.
За таких обставин дії ОСОБА_7 у вчиненні дій, які виразились в ухиленні від відбуття покарання у виді громадських робіт, кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання, а саме застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається, що судом безпідставно виключено кваліфікуючу ознаку повторність за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України за епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом належним ОСОБА_11 .

Також поза увагою суду залишився факт вчинення обвинуваченим трьох тяжких корисливих злочинів, під час відбування покарання призначеного судом за вчинення аналогічного корисливого правопорушення, а також тієї обставини, що обвинувачений ухилявся від відбуття покарання за вироком Горохівського районного суду від 15.05.2021.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким визнати доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 незаконного заволодіння транспортним засобом належного ОСОБА_9 за епізодом від 21.11.2021 та викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в приміщення за епізодом від 24.01.2022 повторно.Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.2 ст.389 КК України у виді 4 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого, який апеляційну скаргу заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений погодився з обвинуваченням, що він дійсно за встановлених у вироку обставинвчинив інкриміновані кримінальні правопорушення та вину визнав повністю.
Висновок про винуватість ОСОБА_7 та встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, за які його засуджено обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Перевіряючи доводи прокурора про неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 , а саме виключення кваліфікуючої ознаки «повторність» за ч.3 ст. 185 та ч.2 ст.289 КК України за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_9 , суд вважає їх слушними.

Висновки суду першої інстанції щодо перекваліфікації дій ОСОБА_7 , на думку судової колегії, не відповідають обставинам кримінального провадження та вказують на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Як слушно зазначається стороною обвинувачення в апеляційній скарзі та це підтверджується матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, які йому інкриміновані у оскарженому вироку вчинив будучи засудженим вироком Горохівського районного суду Волинської області від 13.05.2021, тому, на переконання прокурора, при вирішенні питання про наявність чи відсутність кваліфікуючої ознаки повторності слід виходити з тих обставин, які існували на момент вчинення злочину.

Отже, на момент ухвалення оскарженого вироку погашена судимість ОСОБА_7 , дійсно перешкоджає застосуванню в даному випадку ст.71 КК, про що правильно зазначає прокурор, однак у цілях кваліфікації злочину наявність чи відсутність кваліфікуючої ознаки повторності необхідно встановлювати, виходячи з тих обставин, які існували на час вчинення злочину, а не на час постановлення вироку чи рішення суду вищої інстанції, зокрема, такий підхід було застосовано колегією суддів Другої судової палати Верховного Суду (постанова колегії суддів Другої судової палати Верховного Суду від 15.05.2019 справа 484/3214/17).
За встановлених вироком місцевого суду фактичних обставин кримінального провадження у діях ОСОБА_7 за епізодом крадіжки від 24.01.2022 та незаконного заволодіння транспортним засобом від 21.11.2021 вбачається кваліфікуюча ознака повторності, тому апеляційна скарга прокурора у відповідній частині є обгрунтованою та підлягає задоволенню, а дії обвинуваченого слід кваліфікувати наступним чином.

Так ОСОБА_7 21 листопада 2021 року о 01 годині в селі Широке, Луцького району, на вулиці Центральна, зайшов на частково огороджену територію, домоволодіння АДРЕСА_2 , де користуючись відсутністю власника, з метою заволодіння чужим майно, шляхом вільного доступу, маючи корисливий мотив та умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом, мотоциклом марки «SPARK» моделі «SP110-2C», VIN: НОМЕР_1 , 2019 року виготовлення, належний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким в подальшому здійснив рух з метою подальшого використання у власних цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 9763 гривні.
Крім цього, 23 січня 2022 року приблизно о 20 годині в смт. Мар`янівка, Луцького району, на вулиці Соборна, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домоволодіння №17, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , користуючись відсутністю власника ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, маючи корисливий мотив та умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1987 року випуску, належний ОСОБА_10 , яким в подальшому здійснив рух з метою подальшого використання у власних цілях, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 15040 гривень.
Тобто ОСОБА_7 своїми діями, які виразились, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.
Крім цього, 24 січня 2022 року приблизно о 02 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на польовій дорозі села Широке, Луцького району в напрямку села Борочиче, Луцького району, де реалізуючи єдиний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливого мотиву, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, переконавшись, що його дії не будуть помічені зі сторони інших осіб, шляхом відкривання багажного відділення до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1987 року випуску, належного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проник в транспортний засіб, звідки таємно викрав один автомобільний домкрат 8L0011031А, вартість якого становить 528,17 гривень, один ключ балонний хрестовий розміром 17х19х21х23 мм. вартість якого становить 143,33 гривні, одну зимову пневматичну шину марки «Vredestein Snowtrac», розміром «165/70 R13», вартість якої становить 977,73 гривень, одну викрутку з пластиковою ручкою чорного кольору, вартість якого становить 36,67 гривень, один молоток з металевою ручкою, вартість якого становить 126,67 гривень, та з салону вказаного автомобіля таємно викрав автомобільні динаміки марки «CYCLON», моделі «CX 69», потужністю 150 W, вартість яких становить 400 гривень та упаковку автомобільних запобіжників «SOLAR electric AF 310», вартість яких становить 16,06 гривень, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2228,63 гривень.
Таким чином ОСОБА_7 своїми діями, які виразились, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього, вироком Горохівського районного суду Волинської області від 13 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.
Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 29 грудня 2021 року засудженому ОСОБА_7 , змінено покарання, призначене вироком Горохівського районного суду у Волинській області від 13 травня 2021 року у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, на покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин. З 12 січня 2022 року засуджений поставлений на облік Луцького РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області, при цьому, належним чином письмово ознайомлений з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про передбачену ч.2 ст.389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що у останнього відібрано підписку.
В подальшому, 26 січня 2022 року засудженого ОСОБА_7 , направлено до Мар`янівської селищної ради та зобов`язано приступити до виконання громадських робіт з 27 січня 2022 року.
Однак, ОСОБА_7 , будучи відповідно до ст.37 КВК України зобов`язаний додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для нього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, діючи умисно, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, з 27 січня 2022 року по 28 січня 2022 року, з 31 січня 2022 року по 04 лютого 2022 року, з 07 лютого 2022 року по 11 лютого 2022 року без поважних причин, не з`являвся у Мар`янівську селищну раду, для виконання громадських робіт, що згідно вимог ст.40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.
Таким чином ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.2 ст.389 КК України.
Водночас, апеляційні доводи прокурора про необґрунтованість висновків суду в частині призначеного покарання та безпідставного звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням суд вважає слушними.
Згідно із приписами ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, відповідно до якої якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положенняст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості застосування положеньст. 75 КК України, оскільки судом належним чином не мотивовано які саме обставини справи та дані про особу винного дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , зі звільненням від його відбування з випробуванням, суд не дотримався положень ст.ст. 65, 75 КК України та необґрунтовано звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням, без врахування всіх обставин кримінального провадження, відтак доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині, знайшли своє підтвердження.
Так, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання враховано відомості про особу винного, який є не судимий, є особою молодого віук, інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра та не звертався за допомогою до них, посередню характеристику по місцю проживання, думку потерпілих, які просили суворо не карати та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, як обставину, яка обтяжує покарання.
Проте судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 вчинив три тяжкі корисливі злочини, вказані злочини вчинено під час відбування покарання призначеного судом за вчинення аналогічного корисливого правопорушення, а також з урахуванням тієї обставини, що обвинувачений ухилявся від відбуття покарання за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 15.05.2021.
Зазначені обставини дають колегії суддів підстави вважати, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильність застосування закону України про кримінальну відповідальність є обгрунтованими, а призначене покарання ОСОБА_7 зі звільненням від його відбування - явно несправедливим внаслідок м`якості.
Враховуючи викладені обставини, висновки місцевого суду щодо звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України є помилковими і не відповідають вимогам ст.65 КК України, у зв`язку з наведеним, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Обираючи вид та міру заходу примусу апеляційний суд у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Вирішуючи питання про обрання розміру покарання, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання та обставини, яка його обтяжує, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше не судимий, його стан здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра та не звертався за допомогою до них, посередню характеристику за місцем проживання, вину визнав повністю, обставини вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень не заперечував, відомості про вчинення будь-яких протиправних дій з моменту вчинення кримінально караних діянь, за які засуджений оскарженим вироком відсутні, апеляційний суд доходить висновку про необхідність призначення покарання, яке необхідно відбувати реально.
Апеляційним судом враховано думку потерпілих, які просили суворо не карати, добровільне часткове відшкодування завданих збитків та думку ОСОБА_12 , яка є бабусею обвинуваченого і вказує про примирення з потерпілими, щире каяття та міцні соціальні зв`язки її онука.
Перераховані вище обставини, на думку судової колегії, у своїй сукупності, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому з урахуванням особи винного, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Оскільки ОСОБА_7 вчинено незаконне заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів, апеляційний суд вважає за доцільне застосувати до нього додаткове покарання, передбачене за ч.2 ст.289 КК України, у виді конфіскації майна.

Підсумовуючи наведене вище колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Горохівського районного суду Волинської області від 14.07.2022 року підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового вироку.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Горохівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 14 липня 2022 рокущодо ОСОБА_7 скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.389 КК України.
Призначити ОСОБА_7 покарання:
- за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з конфіскацією всього майна належного на праві приватної власності;
- за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
- за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком на 2 (два) місяці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки з конфіскацією всього майна належного на праві приватної власності.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді