Дата документу 26.12.2022
Справа № 334/5294/22
Провадження № 1-кс/334/1997/22
УХВАЛА

про арешт майна

26 грудня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000050, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2022 за частиною другою статті 15, частиною другою статті 190 КК України,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт на майно, яке виявлене та вилучене під час проведення обшуку від 03.11.2022 у накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить нині покійній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Клопотання обґрунтоване тим, що невідомі особи в період з 07.11.2020 по теперішній час намагаються заволодіти нерухомим майном на території Дніпровського району м. Запоріжжя, а саме житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 . В ході досудового розслідування також встановлено, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 334/6727/21 від 24.01.2022 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі- продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . В подальшому, рішенням Запорізького апеляційного суду від 05.10.2022 у справі № 334/6727/21 апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2022 у цій справі залишено без змін. Зі змісту матеріалів інвентаризаційної справи № 207526 вбачається, що дотепер вищевказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . Згідно з інформацією з ДРРП відомості щодо власників об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні. За відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 16.09.1980 по теперішній час, разом з нею зареєстровані особи відсутні. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру спадкодавцем є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардані Я.О. 31.03.2021 відкрито спадкову справу № 14/2021, яка станом на 16.11.2022 є чинною. Інформація щодо спадкоємців відсутня. Згідно витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт померлої особи не здано, відомості про неї внесені на підставі лікарського свідоцтва про смерть, громадянство, місце народження та місце проживання померлої особи документами не підтверджено, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видано. Зазначене свідчить' про відсутність близьких осіб та родичів померлої. Проте, приватним нотаріусом ОСОБА_8 відкрито спадкову справу № 14/2021 на підставі заяви ОСОБА_7 від 31.03.2021 про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 троюрідної тітки ОСОБА_5 . Окрім заяви, інших документів ОСОБА_7 що підтверджують родинні стосунки із померлою ОСОБА_5 , надано не було. Враховуючи вище викладене, у слідства є підстави вважати, що не встановлені особи намагаються заволодіти вищевказаною нерухомістю шахрайським шляхом. З метою виконання завдань, передбачених статтею 2 КПК України, для запобігання незаконних операцій з об`єктом нерухомого майна, з метою забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні та збереження речових доказів, враховуючи негативні наслідки, що матимуть місце при незастосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, оскільки їх незастосування може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню і усуненню негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Разом з клопотанням подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

За відсутності відомостей про власника (володільця) майна судове засідання проводиться без його участі.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників провадження відповідно до частини першої статті 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до вимог статті 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши документи, додані до клопотання, дійшов наступних висновків.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що передбачено пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України.

Відповідно до положення статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК України.

Слідчим здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 15.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 за частиною другою статті 15, частиною другою статті 190 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області.

Відповідно до витягу з ЄРДР невідомі особи в період з 07.11.2020 по теперішній час намагаються заволодіти нерухомим майном на території Дніпровського району м. Запоріжжя, а саме житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2021 у справі № 334/6727/21 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, у задоволенні позову відмовлено. Предметом позову було визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного 02.08.2001 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зареєстрований 02.08.2001 Запорізькою товарною біржою «Торг Інвест» та визнання за ОСОБА_6 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 05.10.2022 після його перегляду Запорізьким апеляційним судом.

Право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується матеріалами Інвентаризаційної справи № 207526, інформаційною довідкою з ДРРП.

З 16.09.1980 місце проживання ОСОБА_5 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи зареєстроване місце проживання за адресою вказаної квартири не мають.

31.03.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_5 відкрита спадкова справа № 14/2021 за заявою ОСОБА_7 про прийняття спадщини після померлої троюрідної тітки ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру та копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2021 у справі № 334/6727/21.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт померлої особи не здано, відомості про неї внесені на підставі лікарського свідоцтва про смерть, громадянство, місце народження та місце проживання померлої особи документами не підтверджено, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання не видано.

18.11.2022 слідчим ОСОБА_3 винесена постанова про визнання речових доказів, відповідно до якої квартира за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до оголошення, розміщеного на вебсайті OLX.ua, невстановленою особою здійснюється продаж квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На стадії досудового розслідування у слідчого виникла необхідність в арешті вищевказаної квартири, з метою збереження речового доказу, який необхідний для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що вищевказана квартира відповідає критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речового доказу - квартири, яка може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його пошкодження, знищення або відчуження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні. У разі не застосування арешту володілець майна може пошкодити, знищити або відчужити майно, яке має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовим доказом.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, яке має істотне значення для проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовим доказом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали надіслати слідчому.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: