Справа № 201/3110/23
Провадження 1-кс/201/1078/2023
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003327 від 10.11.2022р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із погодженим прокурором клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_5 та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, у порушення вимог п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої окупації.

При цьому, з метою спроби виправдання агресії перед громадянами України, Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано так звані «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку», створені за підтримки РФ навесні 2014 року на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, незалежними державами та 22 лютого 2022 року президентом РФ направлено до Ради Федерації звернення про використання ЗС РФ за її межами, яке задоволено.

24.02.2022 на виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва РФ, військовослужбовців ЗС РФ, шляхом агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили окупацію частини території України, в тому числі Маріупольського району та м. Маріуполь Донецької області, які було захоплено не пізніше 01.03.2022.

24 лютого 2022 року указом президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено та який діє на цей час.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року» Кальчицьку сільську територіальну громаду, Мангушську селищну територіальну громаду, Маріупольську міську територіальну громаду, Нікольську селищну територіальну громаду, Сартанську селищну територіальну громаду Маріупольського району Донецької області включено до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації.

При цьому, на тимчасово окупованій території Сартанської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області, до складу якої входить с. Павлопіль (згідно так званого «територіального устрою «ДНР» територія Новоазовського району), представниками РФ та так званої «ДНР» створено підпорядковану, керовану та фінансовану окупаційну адміністрацію, в яку входять органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією.

У невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 30.11.2022, ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - в с. Павлопіль Сартанської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області, діючи умисно, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу РФ, добровільно обійняв посаду т.зв. «главы Павлопольской сельськой администрации Новоазовского района ДНР».

Основним місцем розташування «Павлопольской сельськой администрации Новоазовского района ДНР» є с. Павлівка, вул. Сивухіна, 77.

При цьому, на ОСОБА_6 як на «главу Павлопольской сельськой администрации Новоазовского района ДНР» покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій, зокрема щодо організації та керування діяльністю вказаної «администрации», вирішення кадрових питань; організації формування бюджету та розпорядження фінансовими ресурсами територіальної громади; подання відповідним окупаційним органам про створення, реорганізацію та ліквідацію так званих муніципальних підприємств, муніципальних організацій та установ, здійснення контролю за їх діяльністю та використанням коштів; розробки проєктів планів, програм розвитку села.

Крім того, з метою проведення інформаційної проросійської політики ОСОБА_6 , позиціонуючи себе представником окупаційної влади с. Павлопіль, поширював інформацію щодо легітимності окупаційної влади у селах Павлопіль, Піщевик, Черненко Сартанської селищної громади Маріупольського району Донецької області.

04.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

10.03.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук у зв`язку з тим, що останній переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та його місцезнаходження невідоме.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у приватній власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває наступне нерухоме майно:

гараж, загальна площа (кв.м.) 18,9, опис А-1-Гараж, розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Жукова маршала, 94, гаражний кооператив «Спринтер», гараж НОМЕР_1 ;

квартира, загальною площею (кв.м.) 46, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 123, розмір частки: 1).

Санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено покарання з конфіскацію майна, або без такої.

На підставі викладеного, з метою конфіскації майна як виду покарання, просив накласти арешт на майно підозрюваного.

З метою забезпечення арешту вищевказаного майна, просив розглянути дане клопотання без участі його власника згідно з положенням ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий в судове засідання надав заяву, якою вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Як свідчать матеріали клопотання, слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженні № 0003327 від 10.11.2022р.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 30.11.2022, ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - в с. Павлопіль Сартанської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області, діючи умисно, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу РФ, добровільно обійняв посаду т.зв. «главы Павлопольской сельськой администрации Новоазовского района ДНР».

На ОСОБА_6 як на «главу Павлопольской сельськой администрации Новоазовского района ДНР» покладено виконання організаційно-розпорядчих функцій, зокрема щодо організації та керування діяльністю вказаної «администрации», вирішення кадрових питань; організації формування бюджету та розпорядження фінансовими ресурсами територіальної громади; подання відповідним окупаційним органам про створення, реорганізацію та ліквідацію так званих муніципальних підприємств, муніципальних організацій та установ, здійснення контролю за їх діяльністю та використанням коштів; розробки проєктів планів, програм розвитку села.

Крім того, з метою проведення інформаційної проросійської політики ОСОБА_6 , позиціонуючи себе представником окупаційної влади с. Павлопіль, поширював інформацію щодо легітимності окупаційної влади у селах Павлопіль, Піщевик, Черненко Сартанської селищної громади Маріупольського району Донецької області.

04.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у приватній власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває наступне нерухоме майно:

гараж, загальна площа (кв.м.) 18,9, опис А-1-Гараж, розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Жукова маршала, 94, гаражний кооператив «Спринтер», гараж НОМЕР_1 ;

квартира, загальною площею (кв.м.) 46, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 123, розмір частки: 1).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч.2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Частина 5 ст. 111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_6 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Окрім того, згідно із п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить підозрюваному з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч.2 ст. 170 КПК України) із забороною користування, розпорядження та відчуження майна.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суддя слідчий,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

гараж, загальною площею (кв.м.) 18,9, опис А-1-Гараж, розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Жукова маршала, 94, гаражний кооператив «Спринтер», гараж НОМЕР_1 ;

квартира, загальною площею (кв.м.) 46, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 123, розмір частки: 1).

Заборонити здійснення будь-яких операцій пов`язаних із розпорядженням і відчуженням вказаного майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1