Номер провадження: 11-сс/813/496/23
Справа № 947/6998/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження №0000148, внесеного до ЄРДР 28.01.2023 року,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 , та застосувано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши останнього: цілодобово не залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 26.04.2023 року включно.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу суду є незаконна, необґрунтована, невмотивована та такою, що підлягає скасуванню, зокрема, захисник стверджує, наступне:

- відсутня обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України;

- прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- слідчий суддя залишив поза увагою дані, які характеризують особу підозрюваного, а саме: ОСОБА_7 є особою молодого віку, якому нещодавно виповнилось 16 років; навчається у десятому класі Одеського ліцею № 24 та характеризується позитивно; постійно проживає з батьком, який має інвалідність армії 2-ї групи, та молодшим братом 2019 року народження;

- слідчий суддя не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу в аспекті існуючих обставин справи, зокрема для забезпечення права на освіту та надання допомоги своїй сім`ї.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого та застосувати до підозрювано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 та законний представник підозрюваного ОСОБА_9 підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги захисника, просили скасувати оскаржену ухвалу та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Приписами ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги в частині не обґрунтованості застосування домашнього арешту відносно підозрюваного, є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Відповідно до клопотання у провадженні СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 28.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Як вбачається з клопотання, 28 січня 2023 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилось за можливим), у неповнолітнього ОСОБА_7 , який разом з неповнолітнім ОСОБА_11 , перебували на трамвайній зупинці 15-ї станції Великого Фонтану, яка розташована за адресою: м.Одеса вулиця Фонтанська дорога, разом з неповнолітнім ОСОБА_7 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який належав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_12 .

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, перебуваючи за вище вказаною адресою підійшли до неповнолітнього ОСОБА_12 , у якого ОСОБА_7 запитав «котра година?». В той час, коли потерпілий із правої кишені куртки дістав мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A-31», IMEI: НОМЕР_1 у корпусі синього кольору в чохлі білого кольору із візерунками у вигляді мопсів із встановленим абонентським номером телефону оператора ТОВ «Лафселл»: НОМЕР_2 , ОСОБА_11 вдарив кулаком правої руки по задній частині голови ОСОБА_12 , (згідно висновку судово медичного експерта №133 від 14.02.2023 у неповнолітнього ОСОБА_12 , станом на момент огляду експертом 30.01.2023 яких-небудь видимих тілесних ушкоджень або об`єктивних слідів від них не виявлено), від чого у останнього з рук випав мобільний телефон, в подальшому ОСОБА_7 відкрито викрав вищезазначений мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A-31», загальною вартістю 7000 гривень, в чохлі білого кольору із візерунками у вигляді мопсів, із встановленим абонентським номером телефону ТОВ «Лайфселл»: НОМЕР_2 , які не становить матеріального збитку для неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 .

Після чого неповнолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_7 місце вчинення кримінального правопорушення залишили, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями неповнолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_7 завдали неповнолітньому потерпілому ОСОБА_12 , законним представником якого є ОСОБА_13 , матеріальну шкоду в розмірі 7000 гривень.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви від 28.01.2023 року від ОСОБА_13 ; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом додаткового допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостережень розташованих у супермаркеті « Таврія -В»; протоколом огляду предмету , а саме мобільного телефону та іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, доведеність його вини, належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто про його причетність до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Окрім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у разі направлення обвинувального акту до суду, а відтак слідчий суддя як і апеляційний суд позбавлені можливості надавати оцінку доказам причетності ОСОБА_15 до інкримінованого йому злочину.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та інших осіб, яким відомі обставини вчинення і кримінального правопорушення, обумовлені наступним:

- ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та, розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, останній, перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у значній мірі підтверджується показаннями потерпілого та свідків, анкетні данні яких відомі підозрюваному, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд дійшов висновку, що вказані обставини зумовлюють можливість позапроцесуального впливу підозрюваним на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Встановлена в ухвалі слідчого судді наявність вищенаведених ризиків при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника відносно того, що підозрюваний

є особою молодого віку, якому нещодавно виповнилось 16 років; навчається у десятому класі Одеського ліцею № 24 та характеризується позитивно; постійно проживає з батьком, який має інвалідність армії 2-ї групи, та молодшим братом 2019 року народження, водночас зауважує, що у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Щодо посилань сторони захисту про необхідність забезпечення підозрюваному ОСОБА_7 права на освіту, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до характеристики виданої директором Одеського ліцею № 24 убачається, що останній перебуває на сімейній формі навчання , яка передбачає, що весь освітній процес для учня самостійно організовують батьки. Під час сімейного навчання учні проходять оцінювання чотири рази на рік. Як його проходити (онлайн чи офлайн) кожен заклад визначає самостійно, тобто у останнього відсутня необхідність щодо відвідування навчального закладу кожного дня. При цьому, освітній процес в умовах воєнного стану проводиться в умовах дистанційного навчання.

Зокрема, відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина а також відповідно до практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За таких обставин, враховуючи запровадження на території воєнного стану, апеляційний суд приходить до висновку про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде достатнім застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставин в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в рамках кримінального провадження №0000148, внесеного до ЄРДР 28.01.2023 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_16 ОСОБА_3 ОСОБА_4