Справа № 603/221/22
Провадження № 1-кп/603/43/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2022 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000044 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2022 року,
про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, розлученого, в силу ст. 89 КК України не судимого, був засуджений: вироком Тлумацького районного суду від 01.06.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, оплачено 19.06.2017 року; вироком Монастириського районного суду від 04.07.2019 року за ч. 1 ст. 126 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн, оплачено 03.03.2020 року
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5
та провівши підготовче судове засідання зазначеного кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
30.05.2022 року близько 20:30 год перебуваючи по вул.Центральна с.Задарів Чортківського району, під час словесного конфлікту, який розпочався через неприязні відносини у ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на вчинення насильницьких дій та завданні удару ОСОБА_5 .
В ході даного конфлікту, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 умисно своїми руками штовхнув у груди ОСОБА_5 , внаслідок чого остання впала на землю. Після цього ОСОБА_3 своєю правою рукою наніс один удар по обличчю, а саме по губах ОСОБА_5 , після чого остання відчула фізичну біль, проте будь-яких тілесних ушкоджень не отримала.
Такі дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України умисне вчинення насильницьких дій та умисне завдання удару ОСОБА_5 , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
17.06.2022 року між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 з іншого боку укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України.
Згідно вказаної угоди підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Окрім цього, в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 , кожний окремо, угоду про примирення підтримали та просили її затвердити.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із завдання суду об`єктивно перевірити відповідність укладеної угоди про примирення вимогам закону та з`ясувати наявність підстав для твердження про винуватість обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ініціатором укладення угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним була потерпіла ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні підтвердила факт ініціювання укладення відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угоди про примирення.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.
За змістом угоди, яку було надано суду, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме приписам ст. 471 КПК України, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладання угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_5 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , також узгоджене покарання у виді штрафу.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Окрім зазначеного, обвинувачений ОСОБА_3 в угоді зобов`язався вибачитись перед потерпілою протягом одного місяця після вступу вироку в законну силу.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Отже, суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Отже, судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 17.06.2022 року угоди про примирення та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення, укладену 17.06.2022 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000044, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.05.2022 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 17.06.2022 року покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1