УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2022 Справа №607/10277/17

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0002073, стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, -

встановив:

Згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженню, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 30 липня 2015 року, близько 04:00 год. у ОСОБА_4 , який разом з іншими особами перебуваючи у громадському місці - поблизу нічного клубу «Бомба», що по вул. Б.Гжицьких, 3, у м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений па вчинення хуліганства.

Так, 30 липня 2015 року, близько 04:00 год. інша особа, перебуваючи в громадському місці - поблизу нічного клубу «Бомба», що по вул. Б.Гжицьких, 3, у т. Тернополі, маючи па меті показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до особи та людської гідності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян, а також дотримання правил поведінки у побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, безпричинно розпочав конфлікт з ОСОБА_6 , в ході якого, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, наніс ОСОБА_6 один удар кулаком руки у ділянку потилиці голови. Від отриманого удару ОСОБА_6 упав па землю.

Під час вчинення іншою особою хуліганських дій відносно ОСОБА_6 до нього приєдналися ОСОБА_4 та ще одна особа, який реалізуючи свій злочинний умисел, маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, пов`язану з неповагою до особи та людської гідності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян, а також дотримання правил поведінки у побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що па той момент перебували поблизу, ОСОБА_4 наблизившись разом із іншою особою до ОСОБА_6 , інша особа застосувала відносно ОСОБА_6 аерозольну суміш, яка не створила реальної загрози для життя чи здоров`я. Після чого, в момент коли ОСОБА_6 перебував у положенні лежачи, ОСОБА_4 та інша особа нанесли йому численні удари руками в ділянку обличчя, та один з них застосовуючи фізичну силу став ступнею ноги на праву частину обличчя і шляхом натискання придавили обличчя ОСОБА_6 до асфальтного покриття.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та інших осіб, ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді травми нижньої губи у вигляді рани, крововиливу у слизову оболонку і забою, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, із короткочасними розладами здоров`я, та садно чола і забій м`яких тканин правої виличної ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та інших осіб було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_6 , гарантованих йому Конституцією України, правам па повагу до своєї гідності, свободи та особистої недоторканості.
Крім цього, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 30 липня 2015 року, близько 04:00 год. у ОСОБА_4 , який перебував на вулиці поблизу нічного клубу «Бомба», що по вул. Б.Гжицьких, 3, у м. Тернополі, винник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, 30 липня 2015 року, близько 04:00 год. ОСОБА_4 , який перебував на вулиці поблизу нічного клубу «Бомба», що по вул. Б.Гжицьких, 3, у м. Тернополі, скориставшись тим, що ОСОБА_6 перебував у положенні лежачи після нанесених йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 обшукавши його кишені штанів відкрито з корисливих мотивів викрав у нього мобільний телефон торгової марки «Samsung S4», білого кольору вартістю 2040 гривень та грошові кошти у сумі 500 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2540 гривень.

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.186 та ч.2 ст.296 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0002073 від 30 липня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні стосовно задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності не заперечила.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки, зокрема п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України. У відповідності до ст.12 КК України, вказані кримінальні правопорушення відносяться до нетяжких злочинів.

Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що зупиняють їх перебіг.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений. Згідно обвинувального акту, кримінальні правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 були вчинені 30 липня 2015 року.

Відповідно до ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Судом встановлено, що ухвалами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2016 року, від 04 квітня 2017 року та від 05 липня 2017 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовувався привід в судове засідання, у зв`язку з неодноразовою неявкою до суду без поважних причин.

У зв`язку з неодноразовою неявкою в судове засідання без повідомлення причин та відсутністю даних стосовно місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_4 , ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2017 року ОСОБА_4 оголошено в розшук, провадження у справі зупинено до його розшуку.

23 листопада 2017 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 був розшуканий, кримінальне провадження було відновлене.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2018 року у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання, обвинуваченого ОСОБА_4 повторно оголошено в розшук, оскільки відповідно до наданої працівниками поліції інформації, ОСОБА_4 відсутній за місцем проживання, його місцезнаходження невідоме.

Відповідно до розписки обвинуваченого ОСОБА_4 від 04 грудня 2020 року, останній з`явився до суду та був повідомлений про те, що наступне судове засідання відбудеться 12 січня 2021 року. У зв`язку з наведеним, судове провадження було поновлено.

В судове засідання призначене на 12 січня 2021 року обвинувачений не з`явився, у зв`язку з чим стосовно нього було застосовано привід, який працівниками поліції не виконано.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року обвинуваченого ОСОБА_4 повторно оголошено в розшук у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання без повідомлення причин та відсутністю даних стосовно його місцезнаходження, провадження у справі зупинено до його розшуку.

Відповідно до розписки обвинуваченого ОСОБА_4 , останній з`явився до суду та був повідомлений про те, що наступне судове засідання відбудеться 27 липня 2021 року. У зв`язку з наведеним, судове провадження було поновлено.

В судове засідання призначене на 27 липня 2021 року обвинувачений не з`явився, у зв`язку з чим стосовно нього було застосовано привід, який працівниками поліції не виконано.

Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року обвинуваченого ОСОБА_4 повторно оголошено в розшук у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання без повідомлення причин та відсутністю даних стосовно його місцезнаходження, провадження у справі зупинено до його розшуку.

23 грудня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_4 , згідно якої він зобов`язується з`явитись до суду, у зв`язку з чим судове провадження було поновлено.

З наведеного вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся в судові засідання, причини неявки суду не повідомляв, доказів поважності неявки в судове засідання не надавав, до обвинуваченого неодноразово було застосовано примусові приводи із накладенням грошових стягнень, у зв`язку з чим він оголошувався в розшук ухвалами суду від: 17 серпня 2017 року, 18 травня 2018 року, 19 квітня 2021 року, 12 листопада 2021 року, що свідчить про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого та умисне ухилення від суду.

Відповідно до висновку застосування положень ст.49 КК України , висловленого у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 року, справа №328/1109/19 особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

З огляду на зазначене та те, що судом встановлено обставини та отримано об`єктивні докази на підтвердження підстав для зупинення строків давності, передбачених ч. 1 ст.49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності на даний час не закінчився, тому клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12,44,49 КК України, п.1 ч.2 ст.284,285, ч.1 ст.286, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

постановив:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.186 та ч.2 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_7