Єдиний унікальний номер 448/317/22
Провадження № 1-кп/448/100/22
В И Р О К
Іменем України

12.05.2022 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000790 від 19.12.2021р., про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Любині Яворівського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 14.12.2021р. приблизно о 13.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перелізши через огорожу господарства, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , шляхом пошкодження навісного замка проник у приміщення сараю, звідки умисно, таємно, викрав вживану полімерну каністру в середині якої знаходився бензин марки А-92 в кількості 20л. та дві вживані металеві труби зовнішнім діаметром 33,5 мм, товщиною стінок 2,8 мм, довжиною 117 см, 185 см, після чого втік та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 708,25грн.

Крім того, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перелізши через огорожу господарства, що знаходиться в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , через незачинені двері проник у приміщення сараю, звідки умисно, таємно, повторно викрав два вживані балони з вентилем, об`ємом 50л, після чого втік та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майну шкоду на суму 700 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, - таємне викрадене чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у інше приміщення.
08.04.2022 року між прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 , з другого боку, з участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.185 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у кримінальному провадженні. Також, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (вчинив тяжкі злочини), даних про особу обвинуваченого (виключно позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався), його поведінку як до, так і після вчинення злочинних дій, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди в повному обсязі, відсутність обставин, які обтяжують покарання, сторони узгодили про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Окрім цього, сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, на підставі ст.75 КК України. Потерпілою надано письмову згоду прокурору на укладення з підозрюваним ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, шкода таким відшкодована в повній сумі. Підтвердила, що нею була надана письмова згода на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним (обвинуваченим).
Прокурор ОСОБА_4 також не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, які згідно ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів. Свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень обвинувачений ОСОБА_3 визнав беззастережно, потерпіла ОСОБА_5 не заперечила проти винесення судом вироку на підставі угоди.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.
Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.
З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 08.04.2022 року між прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, то суд враховує, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в один рік із покладенням на нього обов`язків, регламентованих п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речові докази, а саме: дві металеві труби та два металевих (газових) балони об`ємом 50 л, котрі знаходиться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівської області (квитанція №000065) слід повернути законному володільцю, тобто ОСОБА_7 .

У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Отже, процесуальні витрати по справі за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000790 від 19.12.2021р., укладену 08.04.2022 року між прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання - у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:
- дві металеві труби та два металевих (газових) балони об`ємом 50 л, котрі знаходиться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівської області (квитанція №000065) - повернути законному володільцю, тобто ОСОБА_7 .
Процесуальні витрати по справі: за проведення судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/114-22/307-Д від 25.01.2022р. в сумі 1201 (одна тисяча двісті одна) гривня 34 коп.; за проведення товарознавчої експертизи№СЕ-19/114-22/306-ТВ від 14.01.2022р. в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 коп.; за проведення товарознавчої експертизи№СЕ-19/114-22/305-ТВ від 17.01.2022р. в сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 коп. - стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1