ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1332/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/239/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/239/22 за апеляційною скаргою прокурора Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рахни Лісові Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду від 29 липня 2022 року частково задоволено клопотання слідчого погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України .
Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, а саме з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. з покладенням на нього обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення слідчий суддя не врахував того, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке згідно з вимогами ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, є корупційним та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років без можливості застосування ст.ст.75,69 КК України з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, а тому вважає що суворість покарання може спонукати його переховуватись від органу досудового розслідування та суду та лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обовязків та узабезпечити настання вказаного ризику. Також вказує на те, що місце проживання ОСОБА_7 відрізняється від місця його реєстрації та розташоване в межах іншої області, що перешкоджатиме своєчасному проведенню слідчих дій.
Крім того, вважає що ОСОБА_7 в силу своїх посадових повноважень може незаконно впливати на свідків, які перебували у його підпорядкуванні, тим самим спонукати їх спотворити реальні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а також знищувати або приховувати певні документи чи предмети, що підтверджують його кримінально-протиправну діяльність.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію з викладених у ній мотивів, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляції заперечили, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належним чином не дотримані.
З клоптання та долучених до нього матеріалів слідує, що ОСОБА_7 , який є т.в.о. директора державного підприємства Поділляторф, тобто службовою особою, підозрюється у одержанні неправомірної вигоди у сумі 19000 грн. для себе за вчинення в інтересах ОСОБА_9 дій з використанням наданої йому влади, поєднаним з вимаганням, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
Перевіряючи висновок слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення колегія суддів вважає, що він є вірним оскільки його зроблено на підставі ретельної перевірки та аналізу доказів, долучених до клопотання, зокрема, даних які містяться у:
протоколі обшуку від 28 липня 2022 року та додатку до нього;
заяві ОСОБА_9 про вимагання у нього коштів ОСОБА_7 ;
протоколі допиту свідка ОСОБА_9 ;
заяві ОСОБА_9 ;
протоколі огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 28 липня 2022 року.
При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке згідно з вимогами ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, є корупційним та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років без можливості застосування ст.ст.75,69 КК України з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про те, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду оскільки усвідомлюючи те, що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі він може переслідувати мету його уникнення; також може незаконно впливати на інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, з якими особисто знайомий та які безпосередньо не допитані судом, з метою зміни ними показань, які вони надали органу досудового розслідування.
Разом з цим, слідчий суддя прийшов до невірного висновку про те, що прокурор не довів того, що інший запобіжний захід не зможе запобігти настанню наведених вище ризиків.
Колегія суддів, вважає що до ОСОБА_7 доцільно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, враховуючи обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та задовольнити клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та зазначені в клопотанні слідчого, зокрема: протоколи допиту свідків, підозрюваного та протоколи обшуку, протоколи освідування особи, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, повідомлення про підозру, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом інкримінування підозрюваному злочину, пов`язаного з метою особистого незаконного збагачення, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, на думку апеляційного суду, виключають можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає необхідним застосувати на даній стадії досудового розслідування, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з огляду на те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна, носить корупційний характер, його підвищений ступінь суспільної небезпеки, оскільки було використане для вимагання службове становище, роль ОСОБА_7 у його скоєнні, розмір доходу, отриманого за незаконний збут торфу, а відтак застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ. Крім того колегія суддів враховує, що в нинішніх умовах боротьби з корупцією прояв будь-яких дій корупційного характеру представляє надзвичайну небезпеку як для суспільства, так і держави в цілому.
Також апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Більш того, доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України.
При визначенні розміру застави колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої він повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні та його майновий стан, а також розмір заподіяних збитків та вважає за доцільне визначити її у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, не може бути визнаний завідомо непомірним для підозрюваного і одночасно є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Крім того, у випадку внесення застави на підозрюваного ОСОБА_7 слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися за першою вимогою до слідчого прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними особами та свідками у провадженні.
А тому, апеляцію прокурора слід задовольнити, ухвалу слідчого судді - скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого слід задовольнити шляхом застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з покладенням на нього обовязків, визначених ч. 5 ст. 194 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
Постановила:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 липня 2022 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене начальником Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково .
Застосувати щодо підозрюваного за ч.3 ст.368 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 вересня 2022 року.
Визначити ОСОБА_7 заставу - 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 99240 ( девяносто девять тисяч двісті сорок ) гривень для внесення на депозитний рахунок Тернопільського апеляційного суду р/р UA0082849, ЄДРПОУ отримувача 42261572, МФО 820172, банк отримувача ГУДКСУ у Тернопільській області, призначення платежу за ОСОБА_7 згідно ухвали Тернопільського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000010 від 08 липня 2022 року.
У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до слідчого прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками у вказаному провадженні.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та процесуального прокурора у вказаному провадженні.
Встановити строк дії ухвали до 26 вересня 2022 року.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді

, -