Справа №577/510/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1060/22 Суддя-доповідач - Філонова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2022 р. колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.05.2022 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлученого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в якій вона просила вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.05.2021 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просила ухвалити новий вирок, згідно якого визнати ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.289 КК України та призначити йому реальну міру покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На ОСОБА_8 в період іспитового строку у відповідності зі ст.76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 січня 2022 року, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор стверджувала, що суд правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, проте суд безпідставно застосував при призначенні покарання ст..75 КК України.

Вказувала, що вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст..75 КК України, суд не в повній мірі врахував характер та суспільну небезпечність вчиненого злочину, особу винного.

Зазначала, що не зважаючи на те, що ОСОБА_8 скоєно нетяжкий злочин, суд не дав правильної оцінки конкретним обставинам справи, зокрема не врахував, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням амфетаміну та метадону (а.с.57), як наслідок злочин призвів до заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, а також власнику домогосподарства АДРЕСА_2 в результаті пошкодження транспортного засобу та паркану. Крім того, перебування ОСОБА_8 за кермом автомобіля у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, а також відсутність у останнього водійських прав, створило додаткову загрозу учасників дорожнього руху та могло призвести до більш тяжких наслідків.

Також прокурор звертала увагу на те, що суд не врахував дані про особу ОСОБА_8 , який не зайнятий суспільно корисною працею, за місцем проживання характеризується лише як особа, на яку скарги не надходили (а.с.58), хоча і має двох неповнолітніх дітей, проте проживає окремо від них та матеріальне утримання останніх не здійснює, має значну суму заборгованості по аліментах. Під час затримання ОСОБА_8 вчинив активний опір потерпілому ОСОБА_10 , намагаючись втекти з місця події, застосував до останнього фізичне насильство.

Зазначала, що ОСОБА_8 є особою схильною до вчинення кримінальних правопорушень, про що свідчать дані про його судимість за трьома вироками: був засуджений 24.02.2011 Конотопським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, 104 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 10.08.2016 Конотопським міськрайонним судом за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт, 15.09.2019 Конотопським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, проте будучи звільненим згідно ухвали Конотопського міськрайонного суду від 06.05.2020 від відбування призначеного покарання за останнім вироком по закінченню іспитового строку, на шлях виправлення не став та повернувся до злочинної діяльності, що свідчить про недостатність застосування до обвинуваченого покарання без реального його відбуття.

Вказувала, що суд зазначив, але не прийняв до уваги досудову доповідь органу пробації (а.с. 30-32) про встановлення високого ризику вчинення ОСОБА_8 повторних кримінальних правопорушень та високий ризик небезпеки для суспільства та окремих громадян.

Крім того, 15.07.2022 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , а 12.08.2022 року від обвинуваченого ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вони просили відмовити прокурору в задоволенні його апеляційної скарги та залишити оскаржуваний вирок без змін.

Інші учасники кримінального провадження потерпіла, обвинувачений та захисник апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 січня 2022 року близько 05 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, а саме: амфетаміну і метадону, проходив по вул. Кутузова в м. Конотоп та біля господарства № 30 помітив автомобіль ВАЗ 21070, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 , діючи таємно для потерпілого та оточуючих, за допомогою металевої пластини, яку вилучив з двірника, відкрив двері до автомобіля з боку водія, сів за кермо, отримавши доступ до керування транспортним засобом та контроль над ним. Після чого, з`єднавши дроти електропроводки, яка йде до замка запалювання, запустив двигун та рушив з місця стоянки. Проїхавши на автомобілі біля 20 м, ОСОБА_8 не впорався з керуванням та зіткнувся з парканом господарства № 23, яке розташоване по вул. Кутузова в м. Конотоп, після чого був затриманий ОСОБА_10 на місці вчинення кримінального правопорушення. Згідно з висновком судової авто-товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-22/887-АВ від 26.01.2022 року ринкова вартість транспортного засобу ВАЗ 21070, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1451 см3, з урахуванням зносу, станом на 20.01.2022 року складає 62395,28 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка вимоги апеляційної скарги прокурора підтримала, просила їх задовольнити, вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок у відповідності з вимогами скарги, думки обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які проти вимог апеляційної скарги прокурора заперечили, просили вирок суду залишити без міни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується, як і правильність встановлених судом фактичних обставин справи та правова кваліфікція дій обвинуваченого ОСОБА_8 . Тому, в їх аналіз колегія суддів не вдається.

Між тим, прокурор категорично не погоджувався із застосуванням судом першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України, вважаючи, що звільнення обвинуваченого від покарання безпідставне.

Прокурор вважав, що покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 289 КК України має бути призначено реальне 3 роки позбавлення волі, оскільки злочин було вчинено обвинуваченим в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням амфетаміну та метадону, як наслідок злочин призвів до заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, а також власнику домогосподарства АДРЕСА_2 в результаті пошкодження транспортного засобу та паркану. Крім того, перебування ОСОБА_8 за кермом автомобіля у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, а також відсутність у останнього водійських прав, створило додаткову загрозу учасників дорожнього руху та могло призвести до більш тяжких наслідків.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в сукупності з вказаними доводами прокурора колегія суддів дійшла наступних висновків.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини які пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування збитків, має на утриманні двох малолітніх дітей, батька інваліда І групи, страждає на тяжку хворобу, обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, та зважаючи на особу обвинуваченого, який силу ст. 89 КК України раніше не судимий, є особою молодого віку, повністю в добровільному порядку відшкодував збитки потерпілому, має на утриманні двох малолітніх дітей, незадовільний стан здоров`я, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_8 та запобігання скоєння останнім нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах строку визначеного санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, але враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без відбування покарання, а тому призначаючи покарання, вважав за доцільне застосувати ст. 75 КК України, і звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як правильно звернув увагу прокурор, суд не дав оцінки обставинам, які є вагомими при вирішенні питання щодо звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Так, суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, викликаного вживанням амфетаміну та метадону (а.с.57), як наслідок злочин призвів до заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, а також власнику домогосподарства АДРЕСА_2 в результаті пошкодження транспортного засобу та паркану. Крім того, перебування ОСОБА_8 за кермом автомобіля у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, а також відсутність у останнього водійських прав, створило додаткову загрозу учасників дорожнього руху та могло призвести до більш тяжких наслідків.

Крім того, суд не врахував дані про особу ОСОБА_8 , який не зайнятий суспільно корисною працею, за місцем проживання характеризується лише як особа, на яку скарги не надходили, хоча і має двох неповнолітніх дітей, проте проживає окремо від них та матеріальне утримання останніх не здійснює, має значну суму заборгованості по аліментах. Під час затримання ОСОБА_8 вчинив активний опір потерпілому ОСОБА_10 , намагаючись втекти з місця події, застосував до останнього фізичне насильство.

Також судом не було враховано, що ОСОБА_8 в силу ст..89 КК України є раніше не судимою особою, але є особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, також суд зазначив, але не прийняв до уваги досудову доповідь органу пробації, згідно якої встановлений високий ризик вчинення ОСОБА_8 повторних кримінальних правопорушень та високий ризик небезпеки для суспільства та окремих громадян.

З урахуванням вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння та наслідків що настали заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, а також власнику домогосподарства АДРЕСА_2 в результаті пошкодження транспортного засобу та паркану, колегія суддів приходить до висновку, що вказане відповідно до положень п.1) ч. 1 ст. 409, п. 2) ч. 1 ст. 413, п. 4) ч. 1 ст. 420 КПК України є підставами для задоволення апеляційної скарги прокурора в цій частині, скасування оскарженого вироку в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, та ухвалення в цій частині нового вироку стосовно ОСОБА_8 .

При ухваленні нового вироку та призначенні покарання колегія суддів враховує, тяжкість вчиненого, обставини і наслідки вчинення злочину, обставини, що пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання, а також характеризуючі особу обвинуваченого дані та аналізуючи їх в своїй сукупності вважає, що покарання з випробуванням не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для застосування ст.ст.69, 75КК України відсутні.

Враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, визнання ним своєї вини та наявність обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає за необхідне необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.289 КК України у виді 3 років обмеження волі, однак без звільнення від його відбування з випробуванням, оскільки саме такий вид покарання буде відповідати меті, визначеній у ст.50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, а на позбавлення, тому апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.05.2022 року, відносно ОСОБА_8 , в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, скасувати.

Ухвалити новий вирок за яким ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України призначити покарання у виді до 3 років обмеження волі.

Запобіжний захід не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4