Справа № 761/4931/22
Провадження № 1-кс/761/3185/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу директора ТОВ «УМ Факторинг» ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 30 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001009 від 01.02.2019, -
В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся зі скаргою директор ТОВ «УМ Факторинг» ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 30 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001009 від 01.02.2019.
Обґрунтовуючи скаргу, зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, передчасною, винесена на підставі не повного, всебічного і обєктивного проведення досудового розслідування, не обгругрунтована та не вмотивована та підлягає скасуванню, оскільки не було проведено достатніх слідчих дій для прийняття відповідного рішення.
У судове засідання, будучи належним чином провідомленим про дату та час судового розгляду, скаржник не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд скарги проводити за його відсутності, підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.
Уповноважена особа Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, в судове засідання чотири рази не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів скарги та доданих до неї матеріалів, зокрема постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2021, 01.02.2019 відомості про кримінальне провадження №0001009 були внесені до ЄРДР за заявою ТОВ «УМ Факторинг» щодо неправомірних дій групи осіб, в тому числі колишнього директор цього товариства ОСОБА_5 . При цьому, в заяві вказувалось, що незаконні дії щодо відчуження майна ТОВ «УМ Факторинг» ОСОБА_5 були вчинені за попередньою змовою групою осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 . Під час укладення у серпні 2016 договорів щодо відчуження майна ТОВ «УМ Факторинг» загальною вартістю 38 310 756,00 грн. директор ОСОБА_5 не отримав попереднього погодження від засновників товариства. Актом прийому-передачі від 25.08.2016 ОСОБА_5 передав усі оригінали документів ОСОБА_7 . Виходячи з положень Цивільного кодексу України, а також статуту товариства ОСОБА_5 був обізнаний про наявність обмежень його повноважень при укладенні договорів щодо майна товариства, а натомість за попередньою змовою групою осіб вчинив дії, які містять ознаки злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
При винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчий обмежився виключно викладом обставин, вказаних у заяві ТОВ «УМ Факторинг», показах ОСОБА_3 , показах ОСОБА_5 . Закриваючи кримінальне провадження слідчий поклав в основу своїх висновків фактично показання ОСОБА_5 , надані під час допиту в якості свідка, в тому числі щодо наявності попереднього договору переуступки прав вимоги, укладеного у червні 2016 між ТОВ «УФ Факторинг» та ОСОБА_7 , згідно якого, нібито, ТОВ «УМ Факторинг» зобов`язувалось від імені ОСОБА_7 прийняти участь в торгах системи «Прозоро» для викупу права вимоги за кредитним договором 25/11-KL від 21.02.2011 з додатками та договорами іпотеки, застави, поруки, використовуючи в операційній діяльності грошові кошти ОСОБА_7 , однак для перевірки вказаних показів слідчий не провів необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин справи та отримання доказів, які їх підтверджують чи спростовують. Слідчим не було проведено допити всіх осіб, про яких вказувалось у заяві ТОВ «УМ Факторинг», в тому числі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , нотаріуса ОСОБА_8 , не витребувано у ОСОБА_9 попередній договір, якщо він був, оскільки по акту прийому-передачі документів такий договір мав би бути саме в нього, не витребувано і не перевірено інформацію щодо участі ТОВ «УМ Факторинг» у торгах щодо придбання договорів відступлення прав вимоги через систему «Прозоро» саме від імені ОСОБА_7 , а не як самостійного суб`єкта, який діяв від власного імені. В той же час наявні документи підтверджують, що під час торгів і укладення відповідних договорів, ТОВ «УМ Факторинг» діяло від власного імені, а тому директор ОСОБА_5 мав отримати згоду загальних зборів на укладення відповідних договорів. Крім того, слідчий не провів витребування і копій судових рішень у справах, номери яких згадуються ним у постанові про закриття кримінального провадження - №12722084/16-ц, №127/5791/17, №127/14107/14-ц та №127/6266/17, хоча такі рішення мають важливе значення для перевірки даних про те, чи включались придбані на конкурсі товариством активи на баланс товариства. За даними автора скарги питання наявності в ОСОБА_5 повноважень на укладення відповідних договорів у вказаних судових справах не перевірялось, а по деяким справам ТОВ «УМ Факторинг» навіть не було учасником справи. Угода щодо переуступки прав вимоги укладалась між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 у приватного нотаріуса ОСОБА_10 і ОСОБА_3 не був присутнім під час укладення даного договору та згоду на його укладення не надавав, а нотаріус мав би отримати його письмову згоду, однак слідчий даних обставин не перевірив, нотаріуса не допитав. Враховуючи суперечності у показах ОСОБА_3 та ОСОБА_5 слідчий мав би провести слідчі дії, спрямовані на усунення цих суперечностей, однак таких дій не провів. У той же час, у скарзі у скарзі вказується, що грошовий збиток, завданий ТОВ «УМ Факторинг», внаслідок дій директора товариства ОСОБА_5 щодо продажу заставного майна без згоди власника згідно звіту про ретроспективну оцінку становить 13 972 265 грн.
У судовому засіданні встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001009, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином, правова природа даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки слідчим суддею не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Водночас, з старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 30 вересня 2021 року про закриття кримінального №0001009 від 01.02.2019 вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.
З вищевказаної постанови слідчого вбачається, що слідчим під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведено допит в якості свідків засновника та керівника ТОВ «УМ Факторинг» ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та колишнього директора ОСОБА_5 , а щодо допиту будь-яких інших осіб в рамках даного кримінального провадження з тексту постанови слідчого не вбачається. Не вбачається зі змісту постанови і того чи проводились слідчим інші слідчі чи процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, в тому числі чи витребовувались та досліджувались документи, про які вказували під час допитів свідки, зокрема текст попереднього договору уступки прав вимоги, укладеного приблизно у червні 2016 між ТОВ «УМ Факторинг» та ОСОБА_7 . Фактично у тексті постанови слідчого про закриття кримінального провадження відтворено покази допитаних свідків та з урахуванням відомостей, повідомлених ОСОБА_5 , зроблено висновок про те, що в ході слідства не отримано підтверджень, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення. Так, слідчий у постанові зазначив, що ОСОБА_5 діючи відповідно до укладеного в червні 2016 між ТОВ «УМ Факторинг» та ОСОБА_12 попереднього договору переуступки прав вимоги, згідно якого вказане товариство зобов`язувалось від імені ОСОБА_7 прийняти участь у торгах системи «Прозоро» для викупу права вимоги за кредитним договором 25/11-KL від 21.02.2011 додатками та договорами іпотеки, застави, порук, що відносяться до вказаного договору, та використовуючи в операційній діяльності грошові кошти ОСОБА_7 , не здійснював розпорядження майном, що перебувало на балансі ТОВ «УМ Факторинг», а тому не міг заподіяти підприємству матеріальну шкоду, що виключає в його діях склад злочину, передбачений ч.5 ст.191 КК України. Разом з тим, слідчий не вказав чим саме підтверджується те, що відчужене майно не перебувало на балансі ТОВ «УМ Факторинг». Поряд із вказаними висновками, слідчий закриваючи кримінальне провадження посилається на положення ст.ст.219, 284 КПК України та вказує, що дане кримінальне провадження розслідується за ч.5 ст.191 КК України, що відповідно до ст.12 КК відноситься до особливо тяжкого злочину, а строк досудового розслідування по такому провадженню становить 18 місяців і закінчився 18.11.2020, що є підставою для закриття кримінального провадження. З урахуванням даної обставини, 30.09.2021 слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001009 за ч.5 ст.191 КК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.
Наведені слідчим доводи не можуть вважатися достатніми для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, оскільки слідчий не спростовує доводи представника ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» стосовно вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
Так, слідчим у оскаржуваній постанові зазначаються обґрунтування та мотиви її прийняття, які ґрунтуються виключно на показах свідка ОСОБА_5 без встановлення наявності документів, про які він вказує, та дослідження їх тексту, без наведення розрахунку строку досудового слідства та зазначення документів, які це підтверджують. Покази, надані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зміст яких відтворено у постанові слідчого, містять суттєві розбіжності щодо укладення ОСОБА_5 як керівником ТОВ «УМ Факторинг» договору відступлення прав вимоги від 25.08.2016. Не міститься в постанові і відомостей про докази, якими б підтверджувалось те, що ТОВ «УМ Факторинг» приймало участь в торгах «Прозоро» не від власного імені, а за дорученням ОСОБА_7 , як і доказів того, що відчужене колишнім керівником товариства ОСОБА_5 майно не перебувало на балансі товариства, а згода засновника цього товариства ОСОБА_3 на укладення угоди не була потрібна.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що в матеріалах справи міститься «звіт про ретроспективну оцінку грошового збитку, завданого ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», внаслідок дій директора ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» ОСОБА_5 щодо продажу заставного майна без згоди власника», яким підтверджується грошовий збиток, завданий ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», внаслідок дій директора ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» ОСОБА_5 , що підтверджує наявність складу злочину у діях відповідальних осіб ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ».
Також, дослідивши матеріали скарги, слідчим суддею було встановлено, що процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0001009 було надано ряд вказівок слідчому для виконання під час досудового розслідування. Під час дослідження оскаржуваної постанови у сукупності з іншими матеріалами, долученими до скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що дані вказівки були виконані слідчим у неповному обсязі, що в черговий раз вказує за неповне та необ`єктивне дослідження всіх обставин вчиненого кримінального провадження та передчасне закриття кримінального провадження.
Крім того, в матеріалах, долучених до скарги, міститься копія постанови про закриття кримінального провадження від 21 листопада 2020 року, яка за змістом мотивувальної частини є повністю ідентичною з оскаржуваною постановою. Вказане свідчить про те, що після скасування постанови про закриття кримінального провадження від 21.11.2020, слідчим не вчинено жодної процесуальної або слідчої дії для встановлення об`єктивної істини та подальшого мотивованого прийняття рішення для завершення досудового розслідування, та прийнято нове рішення про закриття кримінального провадження, не вказуючи нововиявлених обставин, що стали б причиною для прийняття такого рішення.
Що стосується посилання слідчого на закінчення строків досудового розслідування у кримінального провадження, що стало підставою для закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначає наступне. Так, під час розгляду справи слідчому судді не надано доказів того, що саме 18.11.2020 закінчився строк досудового розслідування даного кримінального провадження, а у порядку, визначеному КПК України, слідчим суддею було відмовлено у продовженні цього строку.
Мотиви, викладені у оскаржуваній постанові слідчого про закриття кримінального провадження, стосуються саме того, що в діях колишнього керівника ТОВ «УМ Факторинг» не вбачається ознак складу злочину, передбаченого ч.5 ст.191КК України, підтверджень чому у постанові не наведено.
У той же час у постанові міститься декілька абзаців з цитуванням положень ст.219, ст.284КПК України та констатацією того, що строк досудового розслідування кримінального провадження закінчився 18.11.2020.
Про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. (ч.4 ст.284 КПК України).
За ч.1 ст.284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
Згідно з ч.2 ст.219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить, зокрема: 18 (вісімнадцять) місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
З матеріалів скарги встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 01.02.2019, тобто строк 18 (вісімнадцять) місяців виходячи із вказаної дати не може закінчуватись 18.11.2020.
Жодних мотивів та доказів того, що строк досудового розслідування кримінального провадження закінчився саме 18.11.2020 слідчим у постанові про закриття кримінального провадження від 30.09.2021 не наведено.
Таким чином, мотиви слідчого для закриття кримінального провадження №0001009, наведені у постанові від 30.09.2021 є суперечливими, а отже постанова є передчасною.
Саме по собі посилання слідчого у постанові від 21.11.2020 на положення ст.284 КПК України та ст.219 КПК України і про те, що строк досудового розслідування кримінального провадження закінчився 18.11.2020 не є самостійною підставою для визнання постанови про закриття кримінального провадження за цією підставою законною та обґрунтованою, оскільки в постанові не наведено ні розрахунків вказаного строку, ні доказів, якими б підтверджувалась дана обставина.
Відтак, постанова старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 30 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001009 від 01.02.2019 не містить відомостей про мотиви її прийняття та їх обґрунтування, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").
Слідчий суддя вважає, що постанова старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 30 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001009 від 01.02.2019, є необґрунтованою та не відповідає критеріям, визначеним у ст. ст. 2, 9, 110, КПК України, оскільки винесена фактично без проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, скарга заявника є обгрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись частиною 2 статті 376, статтями 2, 7, 110, 284, 303, 305-307, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В:
Скаргу директора ТОВ «УМ Факторинг» ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 30 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001009 від 01.02.2019 - задовольнити.
Скасувати постанову старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 30 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001009 від 01.02.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1