Справа № 168/873/19 Провадження №11-кп/802/64/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 286 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000219 від 05.08.2019 року за апеляційною скаргою прокурора - начальника Старовижівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11.03.2020 року,
В С Т А Н О В И В
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яревище, Старовижівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю III групи, непрацюючого, раніше не судимого,
засуджено:
- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України із застосуванням ст.76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової інженерно - транспортної експертизи на загальну суму 2512 ( дві тисячі п`ятсот дванадцять ) грн. 16 коп.
Вироком вирішено долю речового доказу та арештованого майна.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 04.08.2019 близько 20 год 30 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою на вулиці Сонячній в с. Кримне, Старовижівського району Волинської області, при виїзді із населеного пункту, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу та не впорався з керуванням останнього, внаслідок чого з`їхав з дороги на праве узбіччя та кювет, після чого транспортний засіб декілька разів перевернувся, в результаті чого пасажир автомобіля потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №149 від 06.09.2019 смерть потерпілого настала від поєднаної тупої травми тіла з переломами шийних хребців (1-2-3) та розвитком спінального шоку.
У прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3(б),12.1,12.4,12.9 Правил дорожнього руху.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, прокурор оскаржує рішення суду у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ст.75 КК України, не надав належної оцінки обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, не врахувавши ступінь сп`яніння ОСОБА_7 , характер небезпеки вчиненого злочину та його наслідків. Просить вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11.03.2020 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.
Кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 дій є правильною і ніким не оспорюється.
Призначаючи покарання обвинуваченому із застосуванням ст.75 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має двоє малолітніх дітей, є особою з інвалідністю III групи з дитинства, до кримінальної відповідальності притягується вперше, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди.
До обтяжуючих покарання обставин суд відніс вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі вищевикладених обставин, суд призначив ОСОБА_7 основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, яке є мінімальним за розміром, передбаченим санкцією ч.2 ст.286 КК України.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання, пославшись на обставини, які він враховує при призначенні покарання, належним чином не мотивував та не навів переконливих доводів про доцільність звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України. Також без належної уваги залишив конкретні обставини кримінального провадження, зокрема, вчинення злочину ОСОБА_7 в стані значного алкогольного сп`яніння - 1,5 проміле, суспільну небезпечність вчиненого злочину, направленого проти безпеки дорожнього руху, а також невідворотні наслідки у виді смерті людини.
З огляду на вказані обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що звільнивши ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання, суд допустив неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Тому вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового вироку.
Відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого, дані про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє малолітніх дітей, є особою з інвалідністю III групи з дитинства, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, що ОСОБА_7 вчинив злочин в стані значного алкогольного сп`яніння - 1,5 проміле, своїми необережними діями, які виразились в порушенні чотирьох пунктів Правил дорожнього руху завдав потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до невідворотного наслідку - смерті.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.
До обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка в суді першої інстанції не наполягала на суворій мірі покарання, претензій до обвинуваченого не має, оскільки збитки повністю ним відшкодовані.
Між тим, апеляційний суд враховує, що така позиція потерпілої сторони у судових засіданнях не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, апеляційний суд вважає за необхідне призначити останньому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, не передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На переконання судової колегії, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним аналогічних кримінальних правопорушень.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання скасуванню з ухваленням нового вироку на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України через необхідність застосування більш суворого покарання.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, суд
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11.03.2020 в частині призначення покарання ОСОБА_7 скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.
У кримінальному провадженні суддею ОСОБА_2 постановлена окрема думка, яка не оголошується, приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Головуючий
Судді