Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.10.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 , та його захисника, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/485/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 вересня 2022 року, відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі - слідчий) у кримінальному провадженні внесеному 22 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за№0000453, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Махачкала Республіка Дагестан Російської Федерації, зареєстроване місце проживання за адресою с. Азатогли Республіка Дагестан Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, тренера з боксу, батька двох неповнолітніх дітей.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 до 02 листопада 2022 року включно, з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні ; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

З матеріалів клопотання убачається, що 05 вересня 2022 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке є тяжким злочином, у разі визнання ОСОБА_9 винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Слідчий у клопотанні вказує на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: існує ймовірність того, що ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_9 є громадянином Російської Федерації та мешкає на території, що знаходиться у безпосередній близькості до лінії державного кордону України і у разі їх перетину будь - яким способом, підозрюваний матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показань на його користь; а також існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та у період іспитового строку вчинив новий злочин. З огляду на наведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, - просив обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Водночас, слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого не містить переконливого обґрунтування доводів про існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Так, вказаний ризик не знайшов свого підтвердження, відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів. Окрім цього, посилання слідчого на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання слідчого судді, є необґрунтованим, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути підставою для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою. Про спростування вказаного ризику свідчить також міцність соціальних зв`язків підозрюваного, зокрема те, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, він працевлаштований тренер з боксу, має фактичне місце проживання. Разом з тим, слідчий суддя встановив, що існує ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, задля зміни даних ними органу досудового розслідування показів та (або) замовчування відомих їм обставин події. Також, на переконання слідчого судді, заявлений у клопотанні ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому підозрюється ОСОБА_9 також знайшов своє підтвердження. Так, згідно з довідкою УІТ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину (ч. 1 ст. 263 КК України), а також за вчинення злочину проти власності ч. 2 ст. 189 КК України. Окрім цього слідчий суддя взяв до уваги і те, що в Україні діє воєнний стан, а відтак придбання та зберігання вогнепальної зброї й бойових припасів без відповідного дозволу очевидно підвищує ймовірність існування вищевказаних ризиків. З огляду на наведене вище, слідчий суддя дійшов висновку про те, що органом досудового розслідування доведено обставини, передбачені пунктом 1, 2 частини 1 статті 194 КПК України, однак не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слідчий суддя відмовив.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризику, передбаченому ст. 177 КПК України, а саме те, що існують всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Стверджує, що органом досудового розслідування слідчому судді надані достатні докази причетності ОСОБА_10 до вчинення інкримінованого йому діяння, у разі доведеності вини підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. На думку апелянта, застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам. На підставі вищенаведеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_9 обрати запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними і такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях. Посилається на те, що з часу застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу пройшло більше місяця і підозрюваний жодного разу не порушував покладених на нього обов`язків, що свідчить про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту довів свою ефективність. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 , та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 17.08.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснює прокурор ОСОБА_5 .

Із журналу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.

Обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону та практикою Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, і висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами (рапортом начальника ГВЗНД УСБУ в Закарпатській області про виявлення кримінального правопорушення від 18.08.2022, показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 29.08.2022, протоколом обшуку від 03.09.2022 та іншими матеріалами), які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс 03.09.2022 повідомлення ОСОБА_6 про підозру, яке цього ж дня йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. При цьому, береться до уваги і те, що стороною захисту не оспорюється висновок щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що свідчить і те, що сторона захисту не подавала апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу слідчого судді, у тому числі й із посиланням на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 . Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, у якому підозрюється.

При оцінці ризику незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, апеляційний суд бере до уваги те, що досудове розслідування кримінального провадження триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_6 має реальну можливість спілкуватися зі свідками та впливати на них шляхом застосування певного психологічного тиску та спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Погоджуючись із висновком слідчого судді про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження того, у якому підозрюється, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також за вчинення злочину проти власності, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

При цьому, апеляційний суд погоджується і з твердженням слідчого судді про те, що оскільки в Україні діє воєнний стан, то придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без відповідного дозволу очевидно підвищує імовірність існування вказаних ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, апеляційний суд не погоджується із висновком слідчого судді про недоведеність органом досудового розслідування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду.

Так, апеляційний суд бере до уваги те, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

При цьому, доданими до клопотання матеріалами підтверджено, що ОСОБА_6 є громадянином Російської Федерації, а на даний момент мешкає на території (с. Минай Ужгородського району), яка знаходиться у безпосередній близькості до лінії державного кордону України.

Наведені обставини апеляційний суд визнає такими, що дають підстави вважати, що, усвідомлюючи тяжкість покарання, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини.

Тому, апеляційний суд не погоджується і з висновком слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено обставини, передбачені пунктом 1, 2 частини 1 статті 194 КПК України, однак не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті.

Не погоджується апеляційний суд і з наведеними в ухвалі слідчого судді даними про особу підозрюваного - працює тренером по боксу, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. При цьому колегія суддів зазначає, що у підтвердження цих даних про особу підозрюваного у матеріалах судового провадження відсутні будь-які дані, адвокат та підозрюваний маючи достатньо часу та можливості будь-які документи у підтвердження цих даних про особу ОСОБА_6 апеляційному суду не надали.

Поряд із цим, безпідставним та необґрунтованим апеляційний суд визнає і висновок слідчого судді про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , виконання покладених на нього обов`язків та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України, буде достатнім запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, апеляційний суд вважає, що вищенаведені обставини (обґрунтованість підозри, наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, дані про особу підозрюваного) із урахуванням характеру та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (подія мала місце в умовах воєнного стану), на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, у тому числі й домашній арешт, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, в якому підозрюється.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим та прокурором доведено, що застосований слідчим суддею щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу.

Вищенаведене свідчить про те, що при розгляді клопотання, слідчий суддя не дав належної оцінки характеру та фактичним обставинам кримінального правопорушення, відомостям про особу підозрюваного, безпідставно визнав недоведеним наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також занадто м`яко оцінив наявність передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, внаслідок чого дійшов до необґрунтованого та передчасного висновку про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 достатнім буде застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому, належним чином, не вмотивувавши такий.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що наявні в матеріалах судового провадження докази, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , характер та фактичні обставини, за яких скоєно кримінально-каране діяння, дані про особу підозрюваного, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у своїй сукупності, відповідно до ч. 2 ст. 177 та ст. 183 КПК України, виправдовують застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також свідчать про те, що застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі й цілодобовий домашній арешт, не забезпечить його належної поведінки та не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Тому, доводи апеляційної скарги та клопотання про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими, що у свою чергу тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали, а саме про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду від 13.03.2020 ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з випробуванням з іспитовим строком три роки. Вказане свідчить про те, що інкриміновані ОСОБА_6 діяння були скоєні під час іспитового строку, що не призводить до висновку про виправлення та перевиховання підозрюваного.

При цьому, колегія суддів також враховує те, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»); що суспільна небезпека кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 полягає в тому, що діяння, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 несуть у собі небезпеку для суспільства та держави в цілому і, зокрема у період дії воєнного стану в Україні.

При встановленні строку тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлений 03 вересня 2022 року, строк досудового розслідування із вказаного терміну не зупинявся, із клопотанням про застосування запобіжного заходу слідчий звернувся до слідчого судді 05.09.2022, а тому, відповідно до ст. 176 КПК України ОСОБА_6 може перебувати під вартою до 02 листопада 2022 року включно, що не перевищує передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у таких межах - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначені розміру застави, колегія суддів також враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , характер та фактичні обставини, за яких скоєно діяння, дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, наявність встановлених ризиків, а також позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та вважає можливим визначити підозрюваному у вчиненні тяжкого злочину ОСОБА_6 заставу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , а також не порушуватиме права підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки відсутні підстави вважати що такий розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного.

При цьому, апеляційний суд вважає, що такий розмір застави обумовлений також високим ступенем суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також тяжкими наслідками для суспільства та держави в цілому.

Разом із тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 необхідно покласти передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, необхідність покладення яких доведена в ході розгляду апеляційної скарги, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України скасуванню з постановленням нової, якою клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню із застосуванням щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168600 (сто шістдесят вісім тисяч шістсот) гривень, та покладенням на нього передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б спростовували вищенаведені висновки апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 вересня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні, внесеному 22 серпня 2022 року до ЄРДР, та обрано щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , до 02 листопада 2022 року включно, з покладенням на підозрюваного процесуальних обов`язків, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області у кримінальному провадженні, внесеному 22 серпня 2022 року до ЄРДР, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 встановити до 02 листопада 2022 року включно.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, - 60 (шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168600 (сто шістдесят вісім тисяч шістсот) гривень.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки : прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Зазначені обов`язки застосовуються на строк не більше двох місяців із дня винесення ухвали, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку передбаченому ст. 194 КПК.
Після закінчення строку, на який на підозрюваного покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію, і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 , а організацію виконання ухвали про взяття ОСОБА_6 під варту доручити прокурору ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: