Справа № 686/6356/22
Провадження № 1-кс/686/2679/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, майора поліції, ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000585 від 19.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2022 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, майор поліції, ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_4 про накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung SM-M225F-Galaxy M22» чорного кольору IMЕI1-48678, НОМЕР_1 , який поміщено до сейфпакету № 7376367 із забороною права відчуження та розпорядження, проте з правом користування.

В обґрунтування даного клопотання слідчий зазначив, що в період часу із 20:00 год. 16.03.2022 по 01:00 год. 17.03.2022 року невстановлена особа перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв умисно, таємно, шляхом вільного доступу в період військового стану здійснила крадіжку мобільного телефону марки «Samsung» моделі «Galaxy M22» IMEI1: НОМЕР_2 ; IMEI 2: НОМЕР_3 із сім картою мобільного оператора «lifecell» з абонентським номером НОМЕР_4 чим завдала матеріальної шкоди гр. ОСОБА_5 на суму, яка встановлюється.

20.03.2022 слідчим СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області розпочато досудове розслідування та внесено відомості до ЄРДР за № 0000588 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування під час проведення огляду у гр. ОСОБА_5 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung SM-M225F-Galaxy M22» чорного кольору IMЕI1-48678, НОМЕР_1 , який у нього викрадено.

26.03.2022 даний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучене майно у потерпілого ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки «Samsung SM-M225F-Galaxy M22» чорного кольору НОМЕР_5 , НОМЕР_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме майном, яке й нього викрали та яке в подальшому йому повернув зловмисник.

З метою збереження стану речового доказу, забезпечення подальшого призначення судових експертиз та проведення слідчих дій, слідчий просить накласти арешт на вказане майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.

Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

З огляду викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на наведене, у цій частині клопотання слідчого є обґрунтованим.

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Із матеріалів клопотання слідує, що зазначений мобільний телефон належить потерпілому ОСОБА_5 який зазнав злочинного посягання на своє майно.

Водночас слідчий суддя враховує, що мобільний телефон марки «Samsung SM-M225F-Galaxy M22» оглянутий та зафіксований в процесуальному документі.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходу забезпечення у вигляді арешту стосовно цього майна, оскільки його вартість, яка є важливим елементом кваліфікації кримінального правопорушення, що розслідується, може бути встановлена без утримання правоохоронним органом та застосування до цього майна заходу забезпечення кримінального провадження.

Арешт майна потерпілої особи у такому разі буде непропорційним втручанням у її право власності.

За таких обставин, клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, майора поліції, ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000585, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя