Справа № 346/1460/22
Провадження № 11-кп/4808/295/22
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що наявність у засудженого ОСОБА_8 заохочень за весь час відбування покарання, а також те, що отримане ним раніше стягнення на даний час погашено, беззаперечно не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 26 травня 2022 року та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зокрема вказує, що під час відбування покарання в установах він отримав сім заохочень за сумлінну працю. Враховуючи зазначені заохочення та його позитивну характеристику, вважає, що він довів своє виправлення.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги засудженого, просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_8 востаннє засуджений 03.10.2018 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 , погодженої заступником начальника ДУ "Селидівська виправна колонія - 82", вбачається, що в місцях позбавлення волі він перебуває з 02.04.2018р. За час відбування покарання утримувався в державній установі "Бахмутська УВП №6" м. Бахмут, де характеризувався посередньо. На основному виробництві не працював, участі в суспільно-корисній праці не приймав, заохочень не мав. Режим утримання не порушував, стягнень не мав. 08.11.2018 прибув до ДУ "Селидівська виправна колонія - 82" і був розподілений до відділення СПС № 12, де характеризувався позитивно. На основному виробництві не працював, однак працевлаштований у якості старшого днювального відділення СПС 12, за що має 6 заохочень, допустив 1 порушення режиму утримання з приводу чого був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу "професія", прагне до вдосконалення наявних професійно-технічних навичок шляхом навчання у Селидівському навчальному центрі № 82 за спеціальністю ЕРЗ, та приймає активну участь у роботі самодіяльних організацій. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень. На підставі оцінки ризиків проведеної згідно Наказу Міністерства юстиції від 27.11.2020 від 4121 /5 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженим до позбавлення волі" засудженому ОСОБА_8 встановлено середню ступінь ризику .

16.04.2022 р. засуджений ОСОБА_8 прибув до ДУ "Коломийська виправна колонія (№41)".

Згідно відомостей ДУ "Селидівська ВК (82)" від 04.02.2022р. про наявність заохочень та стягнень на засудженого ОСОБА_8 , до останнього застосовано шість заохочень та одне стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження засудженого ОСОБА_8 про те, що він своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_8 стверджував, що на даний час він виконує обов`язки днювального та отримав додаткові заохочення за добросовісну працю.

Разом з тим, наявність у засудженого ОСОБА_8 заохочень за весь час відбування покарання оцінюється судом з врахуванням сукупності інших обставин, які характеризують обвинуваченого та свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що наведені вище обставини в сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5