Справа № 203/2619/22
Провадження № 1-кп/201/697/2022
ВИРОК
Іменем України
02 вересня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000293 від 02.06.2022 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця: гранатометник 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу, мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», учасник бойових дій, не одружений, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 20.09.2021 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним
ОСОБА_3 у невстановлений дату та час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з метою незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, перебуваючи в селі Червоне, Харківської області, незаконно придбав без мети збуту та почав зберігати один поліетиленовий пакет всередині якого знаходилась речовина зеленого кольору, яку останній визначив для себе як наркотичний засіб, обіг якої заборонено «канабіс», та який, відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ19/104-22/14211-НЗРПАП від 15.07.2022 року має масу 53,466г г та містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса канабісу становить 48,119 г.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_3 , порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, привласнив раніше виявлений ним поліетиленовий пакет з речовиною зеленого кольору яку останній поклав до лівої кишені одягнених на ньому штанів, тим самим придбав та почав незаконно зберігати при собі.

Далі, 01.06.2022 близько 13 години 30 хвилин в приміщенні автовокзалу, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, ОСОБА_3 був зупинений працівниками ВРПП ДРУП в Дніпропетровській області, які відповідно до п. 2 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» провели превентивні поліцейські заходи, а саме поверхневу перевірку, під час якої на запитання працівників поліції, щодо наявності в ОСОБА_3 заборонених в обігу предметів, останній повідомив, що має при собі поліетиленовий пакет з вмістом наркотичного засобу «канабіс», у зв`язку з чим працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Того ж дня, 01.06.2022 в період часу з 15 год. 05 хв. до 15 год. 25 хв. слідчому СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , який знаходився в приміщенні автовокзалу, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, в присутності двох понятих, добровільно видав для огляду один поліетиленовий пакет із вмістом наркотичного засобу «канабіс» масою 48,119 г., який слідчим в подальшому було вилучено.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/104-22/14211-НЗПРАП від 15.07.2022 надана на експертизу 06.06.2022 речовина масою 53, 466 г, вилучена 01.06.2022 відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів. Надана на експертизу 06.06.2022 речовина масою 53,466 г, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 48,119 г.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

2.Позиція обвинуваченого
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати.

3.Позиція потерпілого
Потерпілий відсутній.

4. Докази, які були досліджені судом
Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений і його адвокат не заперечували.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.
Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідив документи, які характеризують його особу.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю та об`єктивно доведена.
Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії кримінального проступку.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання - не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, його соціальне та матеріальне становище, стать та вік, стан здоров`я, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси, участь у бойових діях, на теперішній час проходження служби в лавах ЗСУ, де характеризується негативно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді арешту.

При цьому, суд враховує той факт, що ОСОБА_3 вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року визнано винуватим за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України строком на 2 роки.
Втім, 01.06.2022 року, перебуваючи на іспитовому строку, ОСОБА_3 знов вчинив кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання, що свідчить про те, що звільнення від відбування покарання з випробовуванням не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 цієї статті остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий вирок, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до роз`яснень абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Таким чином, при призначенні ОСОБА_3 покарання суд, визначивши йому вид та розмір покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України та відповідно до положень ст. 72 КК України, призначає остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року.
Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову
Цивільний позов відсутній.

8.Вирішення питання про долю речових доказів
Судом вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 1132,68 грн, у зв`язку із проведенням судової експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого.
Запобіжнийзахід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався. Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України, суд не вбачає підстав для його застосування.
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, відповідно до положень ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року, остаточно призначивши до відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його затримання після набрання цим вироком законної сили в порядку його виконання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов відсутній.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизив розмірі 1132,68 грн.
Речові докази:

-наркотичну речовину канабіс, який упаковано в спеціальний пакет № 14211 і передано на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 380 (а.п. 22-23) знищити;

-DVD-R диск із відеозаписом (а.п. 33) залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1