Справа № 307/1674/22
Провадження № 1-кп/307/143/22
УХВАЛА
02 червня 2022 рокум. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2022 року за №000201 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2022 року за №000201.
Прокурор в судовому засіданні просить призначити справу до судового розгляду та одночасно підтримав раніше подане клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивував тим, що наявні ризики передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу та на даний час не відпали, а саме перебуваючи на волі, ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілу і свідків, а також продовжити злочинну діяльність. Зокрема, наявність ризику, переховуватись від суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні даного злочину, який відноситься до групи особливо тяжких, його може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Крім того, ОСОБА_4 з урахуванням його незначних соціальних зв`язків, зокрема те, що він не має постійного місця роботи, злочин вчинено стосовно жінки похилого віку, може виїхати із свого постійного місця проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Тому, наявні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Відповідно до ч. 3 ст. 177 КПК України наявність ризику незаконно впливати на свідка, потерпілу та іншого підозрюваного, обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків та потерпілу, шляхом умовляння, підкупу чи погроз з метою зміни наданих ним раніше показань. Ризик вчинення інших злочинів обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 вчинив корисливий та насильницький злочин, не має постійного місця роботи та джерела доходів, веде антисоціальний спосіб життя. У зв`язку із викладеним , вважає, що більш м`який запобіжний заходи, ніж тримання під вартою не зможуть запобігти настанню вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 також просять призначити справу до судового розгляду, однак щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою просили відмовити. Заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
В підготовче судове засідання не з`явилася потерпіла ОСОБА_6 , згідно поданої заяви просила проводити підготовче судове засідання та судовий розгляд без її участі.
Заслухавши думку учасників провадження щодо можливості призначення справи до судового розгляду, а також вирішуючи клопотання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд приходить до наступного висновку.
Кримінальне провадження підсудне Тячівському районному суду Закарпатської області.
Сторони кримінального провадження клопотань щодо прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, не заявили.
Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення права на розгляд справи колегіально у складі трьох суддів просив здійснювати судовий розгляд суддею одноособово.

Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, так як обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.
У відповідності до ч. 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутністю зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
08 квітня 2022 року ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб на строк до 03 червня 2022 року.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор.
Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи чи джерела доходів, являється неодруженим, на утриманні дітей чи інших осіб не має. Суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.
Натомість, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.
У межах зазначеного кримінального провадження судовий розгляд ще не розпочато, потерпіла та свідки не допитані. Таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду, матиме змогу вплинути на потерпілу та свідків.
Перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування є вагомим, більш детальну оцінку яким суд надасть в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів, однак на даній стадії судового провадження цього достатньо для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також судом враховується міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченому разі доведення його винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини, переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання вказаним ризикам, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає обвинуваченому розмір застави.
При визначенні розміру застави суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, а тому вважає доцільним та співмірним визначити обвинуваченому заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314, 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду Тячівського районного суду Закарпатської області, за адресою: місто Тячів, вулиця Незалежності, 120, на 10 годину 30 хвилин 06 червня 2022 року.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24 год. 00 хв. 31 липня 2022 року.
Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на наступний рахунок: отримувач коштів ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26213408; розрахунковий рахунок UA0018501; банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку (МФО) : 820172, призначення платежу - застава.
У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з під варти та повідомити про це суд.
З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу прокурора або суду;
3) повідомляти суд, у провадженні яких знаходиться справа про зміну місця свого проживання.
Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців.
У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт - відмовити.
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.
В судове засідання викликати учасників судового провадження.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1