Номер провадження: 11-сс/813/780/22
Справа № 946/3410/22 1-кс/946/1524/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 23.05.2022, в межах кримінального провадження №0000462 від 21.05.2022, якою відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія, Одеської обл., громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в силу ст. 89 КК України,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0000462 від 21.05.2022 було відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк не більше 60 днів (в рамках строку досудового розслідування) з забороною останньому залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 21.07.2022, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування була доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, таких як необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілого та/або свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з таких підстав:

- висновки суду не відповідають, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

- невідповідність обраного підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу тяжкості кримінального правопорушення та його особі;

- вказує, що заявлені ризики не зменшились, продовжують існувати та неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вказані обставини прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з утриманням у ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та підозрюваного, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він 21.05.2022 приблизно о 12 год. в період воєнного стану, перебуваючи в приміщенні аптеки «Подорожник», яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Пушкіна, 58-а, реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б зашкодити його злочинним намірам та діям, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до торгівельних полиць та шляхом вільного доступу таємно викрав захисний засіб для дітей від укусів комарів «Bye Bye Bites», вартістю 297 грн., дитячий захисний гель для шкіри «Bye Bye Bites» вартістю 135 грн. 50 коп., зволожувальний крем для обличчя «Doliva», вартістю 322 грн. та пройшовши повз касу аптеки не розрахувавшись за товар, залишив приміщення аптеки, заподіявши своїми діями майновий збиток на загальну суму 754 грн. 50 коп.

Зазначена підозра підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого та наданими апеляційному суду, та сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Разом з тим, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що в судовому засіданні сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що в даному провадженні існує ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, обумовлений тим, що відносно ОСОБА_7 на даний час в Ізмаїльському міськрайсуді перебувають на розгляді обвинувальні акти по кримінальних провадженнях, на шлях виправлення не став, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

Разом із тим, апеляційний суд зауважує на тому, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, з часу повідомлення ОСОБА_7 про підозру до розгляду апеляційної скарги у суді апеляційної інстанції, прокурором не надано жодного доказу на підтвердження переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, тому апеляційний суд вважає недоведеним ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Разом із тим, прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_7 умов застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з моменту його застосування, останній з`явився до суду для участі в апеляційному розгляді, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що застосований відносно нього слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в достатній мірі може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність органом досудового розслідування необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання вищенаведеному ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв законне й обґрунтоване рішення про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку із чим підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 23.05.2022, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на 60 днів строком до 21.07.2022, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4