Справа № 932/4515/22
Провадження № 1-кс/932/2392/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0001438 від 15.08.2022 року, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий СВ Дніпровського районного управлянні поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_3 із клопотанням про арешт майна, а саме транспортного засобу автомобіля «Nissan Patrol», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що 15 серпня 2022 року приблизно о 15 год. 30 хв. в м. Дніпро водій ОСОБА_5 керував автомобілем «Nissan Patrol», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сергія Подолинського в напрямку вул. Михайла Грушевського, на перехресті з вул. Січових Стрільців не надав перевагу у русі автомобілю «Mercedes-Benz С250», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі зліва направо за напрямком його руху.

Внаслідок ДТП водій «Mercedes-Benz С250», д.н.з. НОМЕР_3 , отримав тілесні ушкодження.

15.08.2022 року було вилучено автомобіль «Nissan Patrol», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , та направлено для зберігання на спеціалізований майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, 22.

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15 серпня 2022 року автомобіль «Nissan Patrol», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

Як зазначено у клопотанні, автомобіль відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин, які підлягають доказуванню, зокрема, факт та механізм дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, автомобіль має відповідні механічні пошкодження, тому його доцільно зберігати у незмінному вигляді для забезпечення можливості призначення і проведення відповідних експертиз.

Виходячи з цього, сторона обвинувачення просить накласти арешт на вказане майно із забороною відчуження, розпорядження та користування.

В судове засідання слідчий не з`явився. Надав заяву, відповідно до якої просив розглядати клопотання у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Просить повернути автомобіль у користування.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001438 від 15.08.2022 року.

Правова кваліфікація даної події ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення огляду місця події слідчим було вилучено автомобіль Nissan Patrol», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15 серпня 2022 року автомобіль «Nissan Patrol», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, містить на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про накладення арешту на автомобіль «Nissan Patrol», д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0001438 від 15.08.2022 року, про арешт майна, задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль «Nissan Patrol», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , із забороною права на користування, відчуження та розпорядження указаним транспортним засобом.
Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ