Справа № 344/6476/22
Провадження № 1-кс/344/2712/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №120 220 0 від 31.05.2022за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого покликався на те, що 31.05.2022, близько 20 год 30 хв, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , в період воєнного стану, який продовжено Указом Президента України №7389/2022 від 17.05.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», достовірно знаючи, що у вищевказаній квартирі, в якій проживає ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , зберігаються грошові кошти, направились до нього додому. Підійшовши до квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подзвонили в двері вищевказаної квартири. Коли потерпіла ОСОБА_8 , нічого не підозрюючи, відчинила двері, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 незаконно увірвалися до квартири, тим самим незаконно проникли до приміщення. Після цього, ОСОБА_6 звернувся до потерпілої з вимогою покликати ОСОБА_9 . В той час, коли ОСОБА_10 підійшов до них, ОСОБА_6 , приводячи у виконання протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом нападу, поєднаного із проникненням у житло потерпілого, звернувся до потерпілого ОСОБА_11 , висунувши незаконну вимогу про негайну передачу грошових коштів. Отримавши категоричну відмову від ОСОБА_11 , ОСОБА_6 спробував нанести йому удар рукою в обличчя. Однак ОСОБА_10 від удару ухилився та, в свою чергу, схопив ОСОБА_6 , намагаючись позбавити його можливостінаносити удари. Проте ОСОБА_6 вирвався та разом із ОСОБА_5 забігли в глиб приміщення квартири.Забігши в кухонну кімнату квартири, та побачивши ОСОБА_8 , ОСОБА_6 підбіг до неї та висунув незаконну вимогу про негайну передачу грошових коштів уже до неї. В цей час потерпіла почала кричати, і ОСОБА_6 з метою подолання її волі до опору, схопив останню руками за кисті рук та застосував до ОСОБА_8 насильство, нанісши один удар в область грудей, тим самим завдавши їй фізичний біль. Побачивши це, ОСОБА_7 спробував звільнити ОСОБА_8 та схопив ОСОБА_6 , намагаючись позбавити його можливості наносити удари. В цей час ОСОБА_6 вийняв предмет, зовні схожий на ніж. В свою чергу, ОСОБА_5 вийняв із кишені куртки предмет, зовні схожий на пістолет, та погрожуючи його застосуванням, тобто насильством, яке є небезпечним в момент заподіяння, направив його в бік ОСОБА_11 , після чого дославши патрон до патронника, повторно висунув незаконну вимогу про негайну передачу грошових коштів до потерпілого. В цей час ОСОБА_7 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, почав чинити активний опір ОСОБА_5 . В свою чергу, ОСОБА_8 , будучи наляканою та побоюючись за своє життя та здоров`я, вибігла із приміщення квартири, а ОСОБА_6 , намагаючись зупинити її, вибіг за нею вслід, однак не виявивши її на вулиці, знову повернувся до приміщення квартири АДРЕСА_1 та наказав присутнім вийти на вулицю. Опинившись на вулиці, ОСОБА_7 спробував затримати ОСОБА_5 , однак останній, з метою звільнення від потерпілого, предметом, зовні схожим на пістолет, який мав із собою, здійснив постріл у повітря та почав тікати з місця вчинення злочину спільно із ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було затримано перехожими.

Матеріалами клопотання зазначається, що 31 травня 2022 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 01 червня 2022 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачениого ч. 4 ст. 187 КК України.

Дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та його захисника, які, заперечували з приводу задоволення клопотання і просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, встановлено наступне.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та жителя АДРЕСА_2 , українеця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити вказане правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме даними, які містяться у протоколах прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , протоколах огляду місця події, протоколі допиту потерпілої ОСОБА_8 , протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколі допиту свідка ОСОБА_12 , протоколі допиту свідка ОСОБА_13 , протоколі допиту свідка ОСОБА_14 , протоколі допиту свідка ОСОБА_15 , протоколі допиту свідка ОСОБА_16 , протоколі допиту свідка ОСОБА_17 , протоколі допиту свідка ОСОБА_18 , протоколах пред`явлення особи для впізнання та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про грома¬дянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запо¬біжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у винятко¬вих випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Слідчий суддя враховує те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, де санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п. п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і які на даний час існують, не зменшились і не відпали.

Сторона захисту прохала здійснювати домашній арешт підозрюваного за місцем проживання оскільки потерпіли примирилися із підозрюваним, однак оцінюючи всі обставини в сукупності із наявними ризиками, які не зменшилися, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе в повній мірі запобігти наведеним ризикам, а відтак не буде здатним і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

Що стосується заяв захисту про примирення між потерпілими та підозрюваним, то слідчий суддя нагадує, що у кримінальному провадженні відносно тяжких та особливо тяжких злочинів угода про примирення не укладається.

Отож враховуючи характер інкримінованого злочину, особливість та зухвалість його вчинення із використанням зброї та погрозою застосування насильства щодо потерпілих, то слідчий суддя вважає в вданому конкретному випадку такими, що не можуть бути прийнятними та взятими до уваги посилання захисту про можливість застосування домашнього арешту, оскільки на даному етапі досудового розслідування домашній арешт не нівелює та не зменшить наявні ризики.

Так, обставини, які зазначені захистом, не можуть бути підставами для відмови в задоволені даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених у судовому засіданні ризиків. Щодо можливості застосування відносно підозрюваного альтернативних запобіжних заходів, то слід вказати таке.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як про те клопоче сторона захисту, хоча і накладатиме на підозрюваного менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод відповідно до практики ЄСПЛ, однак на даному етапі досудового розслідування домашній арешт на думку слідчого судді не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

В даному випадку буде неефективним і обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, яке (особисте зобов`язання) також на думку слідчого судді в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики, і таких клопотань не надходило.

Доводи захисту не свідчать про відсутність встановлених ризиків з огляду на конкретні обставини справи та не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному інших, більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою, оскільки, на переконання слідчого судді, усі інші більш мякі запобіжні заходи однозначно будуть недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що інкримінований підозрюваному злочин відноситься до злочинів вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, та кваліфікується як особливо тяжкий злочин, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному конкретному випадку відсутні підстави для визначення застави, оскільки її внесення у випадку визначення та відповідно звільнення підозрюваного з-під варти, не гарантуватиме належним чином виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, не зможе нівелювати наявні на даний час ризики та забезпечити дієвість даного провадження.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання враховує в сукупності всі наявні обставини даного провадження і не зважає лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а опирається також і на необхідність захисту суспільних інтересів, які незважаючи на презумпцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення та констатує, що інших обставин, котрі давали б підстави для обрання м`якшого запобіжного заходу підозрюваному, або які не виправдовують таке тримання підозрюваного під вартою стороною захисту не наведено і слідчим суддею в процесі судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи дане питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу.

Жодних даних які б свідчили про існування на даний час підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчому судді не надано, тобто даних які б спростовували насильницький характер інкримінованого йому правопорушення.

Згідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 31.05.2022 року був затриманий і фактично обмежений у свободі пересування, а тому строки перебування в місцях несвободи належить обчислювати саме з цієї дати.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк 60 днів до 29.07.2022 включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту в залі суду, а тримання його здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12).

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 29 липня 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02 червня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1