Провадження № 1-кс/344/4701/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000041 від 26.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Прокурор, звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що , що службові особи ПАПП «Волі дар» Стецеви() при здійсненні протягом 2017-2021 років фінансово-господарської діяльності, пов`язаної з реалізацією сільськогосподарської продукції, в тому числі власного виробництва, документально оформлювали операції з постачання товарів (пшениці, ячменю, сої та кукурудзи) без фактичного їх переміщення в адреси ТОВ «Західторг ІФ» і ТОВ «Сонторс», чим ухилились від сплати податку на прибуток в сумі 5 053 621 грн, що призвело до ненадходження в бюджет коштів у значних розмірах.

Заниження службовими особамиПАПП «Волі дар» Стецеви податку на прибуток в сумі 5 053 621 грн підтверджується висновком аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності ПАПП «Волі дар» Стецеви щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму або фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, та/або інших правопорушень за період з 01.01.2017 до 31.12.2021 року, проведеного Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області.

Встановлено, що одним із засновників ПАПП «Волі дар» ОСОБА_4 є громадянин російської федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , якому належить 100 % статутного капіталу вказаного підприємства вартістю1000 грн., що підтверджується вищевказаним висновком аналітичного дослідження та витягом з Єдиного державного реєстру.

Іншим засновником ПАПП «Волі дар» Стецеви є ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,який є директором даного підприємства.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває інженерно-технічний комплекс (тракторна бригада), реєстраційний номер майна - 18818336, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який використовується в господарській діяльності ПАПП «Волі дар» Стецеви, зокрема для обслуговування сільськогосподарської техніки, що підтверджується матеріалами виконання доручення - рапортом старшого оперуповноваженого УСР в Івано-Франківській області ДСР Національної поліції України від 26.10.2022 з додатком (фотографіями).

Таким чином, корпоративні права ОСОБА_5 в розмірі 100 % статутного капіталу ПАПП «Волі дар» Стецеви та його нерухоме майно - інженерно-технічний комплекс (тракторна бригада) в контексті ст. 96-1 КК України, ст. 167ГПК України, ст. 170 КПК України є іншим майном третьої особи, яке може підлягати спеціальній конфіскації, оскільки відповідає критеріям ст. 96-2 КК України та фактично є засобами (знаряддями) вчинення кримінального правопорушення, за допомогою яких використовуються правомочності в незаконній діяльностізазначеного підприємства, що пов`язана з ухиленням від сплати податків, а також з використанням якихПАПП «Волі дар» Стецевипроводилися господарські операції і наслідком чого є ухилення від сплати податків.

В обґрунтування накладення арешту на вищевказані корпоративні права і об`єкт нерухомості, що належать ОСОБА_5 , сторона обвинувачення має об`єктивні підстави вважати, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до передачі такого майна та корпоративних прав іншим особам.

Прокурор подав заяву відповідно до змісту якої просив розгляд клопотання проводити без його участі, просив клопотання задовольнити.

Клопотання розглянуто слідчим суддею відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на корпоративні права, рухоме та нерухоме майно,щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Таким чином, корпоративні права ОСОБА_5 в розмірі 100 % статутного капіталу ПАПП «Волі дар» Стецеви та його нерухоме майно - інженерно-технічний комплекс (тракторна бригада) в контексті ст. 96-1 КК України, ст. 167ГПК України, ст. 170 КПК України є іншим майном третьої особи, яке може підлягати спеціальній конфіскації, оскільки відповідає критеріям ст. 96-2 КК України та фактично є засобами (знаряддями) вчинення кримінального правопорушення, за допомогою яких використовуються правомочності в незаконній діяльностізазначеного підприємства, що пов`язана з ухиленням від сплати податків, а також з використанням якихПАПП «Волі дар» Стецевипроводилися господарські операції і наслідком чого є ухилення від сплати податків.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А № 98).

В обґрунтування накладення арешту на вищевказані корпоративні права і об`єкт нерухомості, що належать ОСОБА_5 , сторона обвинувачення має об`єктивні підстави вважати, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до передачі такого майна та корпоративних прав іншим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання прокурора про арешт вказаного майна, яке не було тимчасово вилучене, необхідно розглядати без повідомлення підозрюваного, іншого власника майна, їх захисників, представників чи законних представників, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Зазначене підтверджується тим, що невстановлені особи з метою прикриття своєї протиправної діяльності використовують суб`єкти господарської діяльності оформленні на сторонніх осіб та усвідомлюючи застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження вживатимуть заходів щодо приховування своєї протиправної діяльності.

Частиною 1 та 2 ст. 64-2 КПК України, передбачено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Крім того, з метою захисту суверенітету і територіальної цілісності України, національних інтересів, національної безпеки, забезпечення її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави, враховуючи повномасштабну агресивну війну, яку російська федерація розв`язала і веде проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства, виходячи з положень Конституції України, Декларації про державний суверенітет України та загальних міжнародних норм і правил, зокрема щодо суверенного права України на захист, Верховною Радою України прийнято Закон «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» від 03.03.2022.

Відповідно до вимог вказаного Закону примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів здійснюється з мотивів суспільної необхідності та без будь-якої компенсації їх вартості.

Корпоративні права ОСОБА_5 в розмірі 100 % статутного капіталу ПАПП «Волі дар» Стецевита об`єкт нерухомості -інженерно-технічний комплекс (тракторна бригада), що належить останньому, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також дають змогу довести причетність до діяльності вищевказаного підприємства резидентів рф, що в подальшому дасть змогу застосувати заходи, визначені Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів».

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотання, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

В той же час, згідно з вимогами абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення спеціальної конфіскації та розгляду питання про їх примусове вилучення в дохід держави, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, вважаю, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно що належить громадянину російської федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 а саме: корпоративні права урозмірі 100 % статутного капіталу ПАПП «Волі дар» Стецеви () вартістю 1000 грн., а також інженерно-технічний комплекс (тракторна бригада), реєстраційний номер майна - 18818336, який знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район (колишній Снятинський район), с. Стецева, вулиця Стрільців Січових, будинок 1м, із забороною розпорядження ними у будь-який спосіб до його скасування у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1