Справа № 158/1069/22 Провадження №11-сс/802/207/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 ,

представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 червня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
16 червня 2022 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчої СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 за погодженням із прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_11 про накладення арешту на майно, а саме: три картонні коробки всередині яких знаходиться тетрапакет з речовиною невідомого походження, з різким запахом спирту та 85 (вісімдесят п`ять) упаковок цигарок марки «Комплімент» без акцизних марок, які було виявлено та вилучено під час проведення невідкладного обшуку у магазині «Мрія» з локацією у с. Липне Луцького району Волинської області, тимчасово позбавивши власника можливості користуватись, розпоряджатись та відчужувати вказане майно.
Клопотання мотивує необхідністю збереженням речових доказів, якими є вилучене майно та необхідністю проведення експертиз.
Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 червня 2022 року вказане клопотання задоволено частково.
Накладено арешт на три картонні коробки всередині яких знаходиться тетрапакет з речовиною невідомого походження, з різким запахом спирту, що були вилучені під час проведення обшуку 15.06.2022 року у магазині «Мрія» з локацією у с. Липне Луцького району Волинської області за добровільною видачею власника ОСОБА_8 , тимчасово позбавивши останнього можливості відчужувати, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином ними до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні, дозволивши проводити всі необхідні експертизи з даними речовими доказами.
Водночас, у накладенні арешту на інше тимчасово вилучене майно, - відмовлено.
Накладаючи арешт на вищевказане майно слідчий суддя вказав, що вилучене 15.06.2022 року в ході проведення обшуку місця події за фактом добровільної видачі майно може містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення та містити на собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження в кримінальному провадженні, а тому, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання слідчої є вмотивованим, однак виключно в частині накладення арешту на вилучену речовину невідомого походження з різким запахом спирту.
Відмовляючи у накладенні на іншу частину майна, слідчий суддя вказав про те, що не вбачає підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку за добровільною згодою 85 (вісімдесят п`ять) упаковок цигарок марки «Комплімент», оскільки слідчою не доведено беззаперечну необхідність у такому заході забезпечення.
Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на три картонні коробки всередині яких знаходиться тетрапакет з речовиною невідомого походження, з різким запахом спирту, що були вилучені під час проведення обшуку 15.06.2022 року у магазині «Мрія» з локацією у с. Липне Луцького району Волинської області скасувати. Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є необґрунтованою з підстав невідповідності арештованого майна ознакам речових доказів та подачею клопотання про накладення арешту на майно неналежним суб`єктом. Зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів. Водночас, в ухвалі не зазначено, яким саме критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, в цьому кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає майно на яке накладено арешт. Вказує, що з оскаржуваної ухвали не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються в кримінальному провадженні, та майном третьої особи, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів. Крім того, зазначає, що йому в цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, за твердженням слідчої, він має статус свідка. Оскільки, чинним кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора, однак з оскаржуваної ухвали вбачається, що арешт був накладений за результатами розгляду клопотання слідчої. Крім цього, звертає увагу суду, на те, що обшук, який проводився 15.06.200 року слідчою був здійснений без належних на те документів, а саме без вручення для ознайомлення ухвали суду про обшук та можливість вилучення належного йому майна , що порушує його права та законні інтереси.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, власника тимчасово вилученого майна та його представника, які підтримали подану апеляцію у повному обсязі, прокурора та слідчого, які скаргу заперечили, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданого слідчою клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про часткове його задоволення.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000293 від 15.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Підставою для реєстрації даних відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугувало повідомлення підприємств, установ, організацій та посадових осіб, про те, що у реанімаційному відділені Ківерцівської ЦРЛ помер ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , який був доставлений 14.06.2022 року близько 17 години 00 хвилин, з діагнозом отруєння сурогатами алкоголю. Під час огляду трупа ознак насильницької смерті не виявлено.
15 червня 2022 року в ході проведення невідкладного обшуку в магазині «Мрія» за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , меш. АДРЕСА_3 , було виявлено та тимчасово вилучено наступне майно: три картонні коробки всередині яких знаходиться тетрапакет з речовиною невідомого походження, з різким запахом спирту та 85 (вісімдесят п`ять) упаковок цигарок марки «Комплімент» без акцизних марок.
Постановою слідчої СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області Юлії Казмірук від 15.06.2022 року вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000293.
Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту, слідча у своєму клопотанні та в ході його розгляду вказувала про те, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.ст.98, ч.2 ст.167 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, просила накласти арешт на майно.
Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що частина майна, на яке слідча просить накласти арешт у поданому до місцевого суду клопотанні, зокрема: три картонні коробки всередині яких знаходиться тетрапакет з речовиною невідомого походження, з різким запахом спирту, дійсно можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000293, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягає арешту - з метою збереження речових доказів.
Водночас, матеріали клопотання не містять доказів, а слідча в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань та не надала належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що частина тимчасово вилученого майна, а саме: 85 (вісімдесят п`ять) упаковок цигарок марки «Комплімент» без акцизних марок, відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України у вказаному кримінальному провадженні, окрім як визнання цього майна речовим доказом постановою слідчої, та тверджень, які фактично нічим не підтверджені.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є цілком законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування, як того просить апелянт в своїй апеляційній скарзі - немає.
Посилання власника тимчасово вилученого майна на те, що клопотання про арешт майна подано не належним суб`єктом не заслуговують на увагу, оскільки ч. 2 ст. 64-2 КПК України, на яку посилається ОСОБА_8 , містить визначення, хто відноситься до третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, і з якого моменту набувається цією особою цей статус. Водночас, питання накладення арешту урегульовано ст. ст. 170-173 КПК України, які є спеціальними нормами по відношенню до загальної норми, визначеної ст. 64-2 КПК України. Так, ч. 1 ст. 171 КПК України визначено коло осіб, які наділені повноваженнями звертатися до слідчого судді, суду з клопотанням про арешт майна. Відповідно до зазначеної норми з клопотанням про арешт майна має право звернутися до слідчого судді, зокрема, слідчий за погодженням з прокурором.
Водночас, доводи апелянта про те, що йому слідчою СВ ВП №1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 під час обшуку 15.06.2022 року не було вручено копію відповідної ухвали суду про обшук та можливості вилучення належного йому майна, що порушує його права та законні інтереси, є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим в порядку ст. 233 КПК України, з метою збереження майна, котре могло використовуватися в злочинних цілях, здобутися з порушенням встановлених порядків та умов, було проведено невідкладний обшук. Разом з тим, як встановлено апеляційним судом ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 червня 2022 року такий обшук був узаконений. А тому, слідча при проведенні 15.06.2022 року невідкладного обшуку не могла надати для ознайомлення апелянту таке рішення.
Усі інші доводи ОСОБА_8 , які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення та наведені в ході апеляційного розгляду також не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку колегії суддів фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі апелянта.

Таким чином, апеляційну скаргу власника тимчасово вилученого майна слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 червня 2022 року, в рамках кримінального провадження №0000293 від 15.06.2022 року, - без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді