ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1281/22 Справа № 206/2230/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скарга адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, учасника АТО, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого.
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 29 вересня 2022 року включно.
Приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя зазначив, що врахувавши обставини справи, вважає, що доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, слідчий суддя зазначив, що висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Вимоги апеляційної скарги з доповненнями до неї та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
На думку адвоката, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними, та не має підтвердження їх наявності. Вважає, що у слідчого судді не було підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , він також не збирається.
Вважає, що слідчим суддею в порушення ст.178 КПК України, не було в повній мірі взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 є: інвалідом 2 групи (ТВС по фтизіатрії), учасник бойових дій (АТО). Відповідно до епікризу з історії хвороби № 6954/2021 р. підозрюваному ОСОБА_7 рекомендовано: нагляд у психіатра за місцем проживання; нагляд сімейного лікаря, невропатолога за місцем проживання. На думку адвоката, врахування цих доводів має сприяти запереченням у конкретній справі проти клопотання про застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_7 , та його адвокат ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити та ухвалу суду скасувати.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Висновки слідчого судді, що існує достатньо відомостей та обставин, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, тому такі висновки слідчого судді є обґрунтованими та не оскаржуються в апеляційній скарзі захисником.

Твердження захисника про відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України і про безпідставність висновків слідчого судді в цій частині, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваному ОСОБА_7 інкримінується злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому він розуміє тяжкість та строк можливого покарання, яке йому може бути призначено в разі визнання винуватим, а також вагомість доказів обвинувачення проти нього, що може спонукати його до переховування від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Крім того, вказаний ризик додатково обґрунтовується й тим, що в Україні введено правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, а тому підозрюваний, у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від суду в тому числі й на території України де ведуться активні бойові дії, що вказує на реальне існування згаданого ризику.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_7 хоча раніше і не судимий, однак обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного та легального джерела доходу, що у своїй сукупності вказує на можливість продовження ним протиправної діяльності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею правильно враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має певні соціальні зв`язки, постійне місце мешкання та реєстрації.

В той же час, вищевказані обставини не можуть слугувати самодостатньою підставою для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони лише характеризують його особу та не спростовують наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_7 має ряд хронічних тяжких захворювань не спростовують правильності висновків суду щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та про неможливість їх запобігання шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу. Більше того, захисником до апеляційної скарги не долучено будь-яких документів щодо стану здоров`я підозрюваного, які б унеможливлювали його утримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про неможливість на даний час запобігти вищенаведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , шляхом застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.

За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 04 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4