Справа №672/729/22
Провадження №1-кп/672/76/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городку кримінальне провадження, внесене 04 лютого 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Підлісний Олексинець Городоцького району Хмельницької області, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.384 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2021 сектором дізнання Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області на підставі заяви ОСОБА_4 до ЄРДР внесено відомств за №0001458 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 сь.125 КК України, за фактом заподіяння їй цього ж дня тілесних ушкоджень чоловіком ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0001458, ОСОБА_4 , відповідно до її заяви залучена до кримінального провадження як потерпіла та під час допиту як потерпілої 17.11.2021 надала старшому дізнавачу СД Хмельницького РУП ОСОБА_6 показання про те,що 17.11.2021 близько 07 год.30 хв. під час сварки її чоловік ОСОБА_5 наніс один удар ногою в ділянку правого стегна, в результаті чого заподіяв тілесне ушкодження.

26.01.2022 в період з 09 год.51 хв. по 10 год.18 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у залі судових засідань у приміщенні Городоцького районного суду по вул.Шевченка, 48 у м.Городок Хмельницької області, під час судового розгляду кримінального провадження №0001458 (справа№672/1246/21) по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 с.125 КК України, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України та приведеною до присяги, як потерпіла, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою введення в оману суду, надала суду завідомо неправдиві показання, спрямовані на уникнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. При цьому, ОСОБА_5 умисно дала показання про те, що ОСОБА_5 ударів їй не наносив, а тілесне ушкодження вона отримала за декілька днів до вказаних подій з власної необережності, вдарившись до дитячого ліжка, достовірно знаючи, що надані нею показання у суді першої інстанції не відповідають дійсності.

Згідно вироку Городоцького районного суду від 03.02.2022 у кримінальному провадженні №0001458 (справа№672/1246/21) показання потерпілої ОСОБА_4 , надані в судовому засіданні, визнано неправдивими (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102949517).

Дії ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні кваліфіковані за ч.1 ст.384 КК України як завідомо неправдиве показання потерпілого.

Обвинувачена свою вину визнала в повному обсязі та суду пояснила, що 17.11.2021 на подвірні будинку між нею та її чоловіком ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої він схопив її за волосся та вдарив ногою в ділянку стегна. Після цього вона побігла в будинок та викликала поліцію. На досудовому слідстві вона давала правдиві покази як відбулися події. Але вже в ході судового слідства вона вирішила захистити свого чоловіка, знаючи, що правопорушення він скоїв під час знаходження на іспитовому терміні і, будучі попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, дала суду свідчення в якості потерпілої, що травму отримала раніше, вдарившись об дитяче ліжко. Зазначила, що розкаюється в скоєному.

Отримавши показання обвинуваченої, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена в повному обсязі та її протиправні дії кваліфікує за ч.1 ст.384 КК України, а саме як завідомо неправдиве показання потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що відповідно до ст.12 КК України вчинене кримінальне правопорушення класифікується як кримінальний проступок, особу винної, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується такою, що скарг відносно останньої не поступало, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування покарання до ОСОБА_4 за вчинення цього кримінального правопорушення, суд встановив наступне.
Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 384 передбачене покарання у виді виправних робіт, арешту або обмеження волі.
Відповідно до ст.57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 60 - 61 КК України, арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років, а обмеження волі - до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років; до осіб, що досягли пенсійного віку; військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
Відповідно до копій свідоцтва про народження, ОСОБА_4 є матір`ю чотирьох неповнолітніх дітей 06.02.2013, 21.12.2015, 16.07.2019, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виключає призначення їй такого покарання, як виправні роботи, арешт чи обмеження волі.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише ті покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані.
В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу та звільнити особу від кримінальної відповідальності, або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374- 376, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку з неможливістю призначення жодного з покарань, визначених санкцією ч.1 ст.384 КК України.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .