Номер провадження: 11-кп/813/956/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001184 від 08 червня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, який не працює, не одружений, має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини,
встановлені судом першої інстанції.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк в 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку, а саме з 21 липня 2021 року.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 07 червня 2021 року приблизно о 14 годині 24 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вулиця Канатна, будинок №39, звернув увагу на припаркований біля входу в кафе «FEB» велосипед марки «POLYGON PREMIER-5» сірого кольору з жовтими вставкам номер рами НОМЕР_1 , який був закріплений металевим дротом із кодовим замком, який належить ОСОБА_8 .

В якості предмета свого злочинного посягання він визначив велосипед марки «POLYGON PREMIER-5» сірого кольору з жовтими вставкам номер рами НОМЕР_1 , вартістю 9500 гривень, який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Того ж дня та часу, ОСОБА_7 , реалізуючи свій протиправний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, та мету незаконного збагачення, таємно викрав велосипед марки «POLYGON PREMIER-5» сірого кольору з жовтими вставкам номер рами НОМЕР_1 вартістю 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, який належить ОСОБА_8 .

Виконавши всі дії, які ОСОБА_7 вважав за необхідні, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, покинув місце вчинення кримінального проступку, спричинивши ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 9500 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив змінити вирок та призначити йому більш м`яке покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що він визнав свою вину та щиро розкаявся, добровільно повернув майно потерпілому, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, позитивно характеризується за місцем проживання.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити оскаржену ухвалу без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкриміновано йому кримінального проступку, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

В частині 3 ст.50 Кримінального кодексу зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

В якості обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував те, що він щиро розкаявся у вчиненому, а також раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Обставин, передбачених ст.67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції не встановлено.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік.

При цьому суд першої інстанції вважав неможливим призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, або виправних робіт, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим з огляду на наступне

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 07 грудня 2021 року по справі №617/775/20 (провадження № 13-110кс21) зробила висновок про те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням має умовний характер. Призначений захід примусу хоча й не застосовується, однак у перспективі особа звільняється від його відбування, якщо виконає встановлені судом обов`язки протягом іспитового строку. Натомість покарання у виді штрафу вичерпується необхідністю сплати грошового стягнення і не передбачає покладення на засудженого будь-яких додаткових обов`язків, заборон чи обмежень.

Покарання у виді штрафу в разі його повного та своєчасного виконання має сприятливіші для особи правові наслідки, оскільки погашення судимості, на відміну від випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням, не пов`язується з виконанням засудженим будь-яких додаткових умов, невиконання яких (або ж вчинення нового кримінального правопорушення) може мати наслідком реальне відбування покарання.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу замість призначеного судом першої інстанції покарання у виді обмеження чи позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України не є ані «застосуванням більш суворого покарання» (в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України), ані «неправильним звільненням від відбування покарання» (в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України) чи «іншим погіршенням становища обвинуваченого» (в розумінні ч. 2 ст. 404 і ч. 1 ст. 421 цього Кодексу).

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 добровільно повернув викрадене майно потерпілому ОСОБА_8 і потерпілий не має до обвинуваченого жодних матеріальних претензій (цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся).

Крім того апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягається до кримінальної відповідальності.

За наявності вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та беручи до уваги позитивні характеристики ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає за можливе та необхідне призначити обвинуваченому за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді мінімального штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому та обставина, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований не є перешкодою для призначення йому саме такого виду покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185 КК України.

Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові наголосила про те, що виконання стягнення шляхом одноразового платежу в окремих випадках може становити для особи значний матеріальний тягар, який компенсується нормативно закріпленим обов`язком суду дослідити майновий стан винного та можливістю розстрочення виплати штрафу (ч.4 ст.53 КК).

Разом з тим, оскільки в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 сам наполягав на призначенні йому покарання у виді мінімального штрафу, апеляційний суд переконаний, що у такому випадку обвинувачений має матеріальну можливість сплатити штраф.

На переконання апеляційного суду у даному кримінальному провадженні покарання у виді штрафу в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку та особі обвинуваченого, а отже є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості ОСОБА_7 .

Згідно п.2) ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 1) ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 є обґрунтованою, а тому має бути задоволена, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 414, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4