Дата документу 04.07.2022 Справа № 336/491/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/691/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/913/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 390-1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2022 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2022 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Астрахань РФ, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду, «досудовим розслідуванням встановлено, що 5 січня 2022 року за заявою ОСОБА_10 Шевченківським районним судом міста Запоріжжя у цивільній справі № 336/6564/21, провадження № 2-о/336/170/2021 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_9 , наближатися на відстань ближче ніж на 5 метрів до ОСОБА_10 , а також перебувати будь-де в одному приміщенні з ОСОБА_10 , вести листування, телефонні переговори або контактувати, здійснювати листування або контактування через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб з ОСОБА_10 .

10 жовтня 2021 року ОСОБА_9 був належним чином ознайомлений під підпис із зазначеним вище рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17 серпня 2021 року в приміщенні відділу поліції №3 ДВП ГУНП в Запорізькій області.

Однак, ОСОБА_9 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, приблизно о 00 годині 44 хвилин 22 грудня 2021 року знаходився біля квартири АДРЕСА_2 , та наближався до ОСОБА_10 ближче ніж на 5 метрів, влаштовував конфлікт з останньою, вибивав двері та погрожував застосовуванням до неї фізичної сили, через що ОСОБА_10 змушена була звернутися до ВП № З ЗРУП ГУНП у Запорізькій області за допомогою 22 грудня 2022 року.

Крім цього, ОСОБА_9 17 грудня 2021 року не виконував обмежувальний припис, передбачений рішенням Шевченківським районним судом міста Запоріжжя від 10 серпня 2021 року, та з`явився до місця мешкання ОСОБА_10 .

ОСОБА_9 шляхом вчинення умисних дій спрямованих на невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеним у рішенні Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 17 серпня 2021 року про заборону перебувати в місці (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_10 за місцем її мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , та наближатися до постраждалої особи на відстань ближче 5 метрів, а також вести телефонні розмови, здійснювати листування або контактування через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб із ОСОБА_10 , чинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України».

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення вимог ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд безпосередньо не встановив фактичні обставини кримінального провадження, не сформулював обвинувачення, яке визнане доведеним, що унеможливлює оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його зміст повинен відповідати положенням ст. 374 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_9 не відповідає вказаним вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що визнавши ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним в суді та не виклав його у вироку, що є порушенням п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Всупереч вищевказаним нормам закону, суд першої інстанції не виклав власних висновків щодо пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення та не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, а вказав у мотивувальній частині, що «досудовим розслідуванням встановлено…» вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції вказані порушення засад кримінального провадження, які стосуються встановлення фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення, і оскільки вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст. 404 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст. 409, 412, 415 КПК України.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно встановити фактичні обставини кримінального правопорушення та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного.

Оскільки у кримінальному провадженні обвинуваченому запобіжний захід не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання, колегія суддів вважає за потрібне запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирати.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2022 року у відношенні ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4