ВИРОК
Іменем України
Справа №133/3627/21

29.04.22

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Козятині обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000334 від 27.09.2021, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженеця с. Козятин Козятинського району Вінницької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, не одружений, не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, - відкритому викраденні чужого майна, поєнаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.

27 вересня 2021 року близько 04:00 години ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухались по алеї скверу ім. Пушкіна, що на вулиці Пилипа Орлика в м. Козятині Вінницької області. На тротуарі, що на розі вулиць Пилипа Орлика та Грушевського, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побачили ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . У подальшому в ОСОБА_4 та ОСОБА_5 одночасно виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Продовжуючи виконувати свої злочинні дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підійшли до потерпілого ОСОБА_7 та, діючи свідомо та умисно, розуміючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_5 наніс один удар ногою в область голови потерпілого, від якого останній впав на землю. Підвівшись, ОСОБА_7 почав тікати, однак ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наздогнали його та повалили на землю, при цьому ОСОБА_4 наніс йому декілька ударів ногами по тулубу. Після цього ОСОБА_5 , виконуючи свої спільні злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння чужим майном, сів на ОСОБА_7 зверху та вирвав з його рук мобільний телефон марки «SAMSUNG» чорного кольору імеі НОМЕР_1 вартістю, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-21/14401-ТВ від 11.10.2021, 1459,67 гривень з сім картами мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , вартістю 70,00 гривень за один, та з правої кишені куртки витягнув грошові кошти в сумі 300,00 гривень.

В результаті вищезазначених подій у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у виді садна та підшкірний крововилив волосяної частини голови, синець лівого ока, підшкірна гематома та синець перенісся, осадження шкіри лівого колінного суглоба, які, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 91 від 27.10.2021, належать до легких тілесних ушкоджень. Своїми умисними діями ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 1899,67 гривень.

29.04.2022 року між прокурором у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 , та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно із Угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 186 КК України; обвинувачені повністю визнають свою винуватість, та зобов`язується беззастережно визнати винуватість в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди:

-ОСОБА_5 призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік, та на підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на нього відповідні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-ОСОБА_4 призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік, та на підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на нього відповідні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абзацу п`ятого ч. 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор надав суду письмову згоду потерпілого ОСОБА_7 від 29.04.2022, за змістом якої він надає згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим, оскільки матеріальна шкода йому буде відшкодована. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтвердив добровільність своєї позиції.

Отже, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000334 від 27.09.2021 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 с. 186 КК України, може бути укладена Угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що вона містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо, та обвинуваченим роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні вказали, що в повному обсязі розуміють характер обвинувачення та погоджуються з його формулюванням, визнали свою винуватість в інкримінованому їм правопорушенні, вказали, що їх волевиявлення на укладення угоди є вільним, до них не застосовувався жодний примус, обіцянки чи вмовляння, вони цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.3 ст.474 КПК України, що укладення угоди обмежує їх у цих правах, зміст угоди, наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, зокрема щодо обмеження прав на оскарження вироку, і погодилися на призначення їм узгодженого покарання.

Суд зазначає, що Угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК України.

Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Прокурором надано характеристики на обвинувачених, згідно яких ОСОБА_5 та ОСОБА_4 характеризуються позитивно та посередньо, відповідно; вимоги щодо судимості, за змістом якої ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягався, ОСОБА_4 судимості не має, хоча у минулому були факти притягнення його до кримінальної відповідальності .

Погоджене в угоді покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже визначене в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Судом встановлено, що Угода про визнання винуватості відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні оперативного судового провадження, процесуальної економії часу для розгляду складніших кримінальних проваджень, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, що укладена між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з участю захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріалами справи встановлено, що вартість проведених у кримінальному провадженні судових товарознавчих експертиз становить 686,48 грн., які підлягають стягненню солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в дохід держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який був застосований до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - залишити до набрання вироком законної сили.

Предстаник потерпілого ОСОБА_8 просив суд залишити без розгляду цивільний позов ОСОБА_7 , інтереси якого він представляє.

Оскільки право особи на звернення, зокрема, з цивільним позовом залежить лише від її волевиявлення, та не пов`язане з іншими чинниками, то клопотання про залишення позову без розгляду відповідає принципу диспозитивності судочинства, а отже - підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.04.2022, між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 27.09.2021, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 с. 186 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік із застосуванням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік із застосуванням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за звільненими від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покласти на командира військової частини ВЧ НОМЕР_4 , в якій вказані особи проходять військову службу.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який був застосований до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути солідарно (в рівних частинах) з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в дохід держави 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп. судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме:

слот для сім-карток до мобільного телефону та дві сім-картки мобільного оператора Київстар, на яких містяться ISS-коди: № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , мобільний телефон марки SAMSUNG чорного кольору, імеі НОМЕР_1 залишити у потерпілого ОСОБА_7 ;

дві жестяних банки з під пива «GARAGE» чорного кольору знищити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 провідшкодування шкоди залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених частиною 2 статті 473 КПК.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_10

Дата документу 29.04.2022