Справа № 199/1961/22
УХВАЛА
Іменем України
28 квітня 2022 року місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000248, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000248, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 27.04.2022 працівниками УПП за адресою: м. Дніпро, вул. Артеківська, 21 було зупинено авто «Daewoo Nexia», синього кольору д.н.з НОМЕР_1 , НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого було виявлено та вилучено предмет схожий за зброю. (ЄО 9764)

Виїздом на місце події, за вчинення вказаного кримінального правопорушення був встановлений ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення невідкладних слідчих дій, у зв`язку з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з подальшою фіксацією слідів кримінального правопорушення в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, 27.04.2022 в період часу з 22 год. 53 хв. по 23 год. 30 хв. слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП ОСОБА_5 , в Дніпропетровській області проведено обшук транспортного засобу «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, номер шасі - НОМЕР_3 , за адресою: м. Дніпро, вул. Артеківська, 21.

Так, 27.04.2022 за адресою: м. Дніпро, вул. Артеківська, 21 було проведено обшук транспортного засобу: «Daewoo Nexia», синього кольору д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обшуку вищевказаного транспортного засобу було виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет, два магазини з предметами схожими на набої в кількості 10 шт., які поміщені до спец.пакету №ЕХРТ0202727. Технічний паспорт, ключи від транспортного засобу «Daewoo Nexia», синього кольору д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , поміщені до спец.пакету №ЕХР0293523.

Після проведення обшуку предмети було визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000248 від 27.04.2022 за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КПК України.

Так, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені речі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберігають на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою накладення арешту на вилучене майно, згідно з ч.2 ст.170 КПК України, є збереження речових доказів. Так під час обшуку було виявлено та вилучено, речі, які можливо, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, та можуть містити сліди кримінального правопорушення.

В судове засідання слідчий не з`явився, надавши заяву про розгляд заявленого ним клопотання про арешт майна без його участі.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вищенаведене встановлений КПК України порядок передбачає накладення арешту виключно з метою, яка зазначена у ч. 2 ст. 170 КПК України, та судова процедура повинна гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна слідчим зазначається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права майно, яке на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, містити мотиви прийнятого рішення.

Надана слідчому судді постанова від 28.04.2022 про визнання речовими доказами такий висновок не містить.

В розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ст. 94, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 132, ст. 172, ч. 1 та ч. 2 ст. 173, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000248, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 квітня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

28.04.2022