Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1286/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000014 за апеляційною скаргою прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 липня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовква Львівської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, який на утримані має двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати:
- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/106-22/535-ІТ від 08.02.2022 р. в сумі 1372,96 грн.;
- за проведення транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/106- 22/531-IT від 10.02.2022 р. в сумі 1372,96 грн.;
- за проведення судової автотехнічної експертизи №436/22-25 від 18.02.2022 р. в сумі 2831,55 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів, -
в с т а н о в и в:
За обставин встановлених судом та зазначених у вироку, 05.01.2022 року близько 09 години 20 хвилин ОСОБА_7 , керував автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись вказаним транспортним засобом у світлу пору доби по 210 км автодороги «Київ-Чоп» поблизу с. Броники Новоград-Волинського району Житомирської області в напрямку м. Рівне, водій ОСОБА_7 в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», в порушення вимог п.18.4 Правил дорожнього руху «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, перед зміною напрямку свого руху праворуч не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу розгону, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 10.1, 12.1 та 18.4 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, установлених судом, кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не врахував належним чином характер вчиненого кримінального правопорушення, обставини та спосіб його вчинення, його наслідки у вигляді смерті потерпілого, а також позицію потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, однак наполягала на призначенні обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Потерпіла ОСОБА_12 будучи належним чином повідомленою про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Подала заяву, в якій просила розгляд апеляційної скарги прокурора проводити без її участі, за участю її представника ОСОБА_9 .. Зазначила, що апеляційну скаргу прокурора підтримує в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення представника потерпілої в підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував стосовно задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення захисника ОСОБА_8 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ніким з можливих апелянтів не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується матеріалами кримінального провадження, які були перевірені судом першої інстанції та яким була надана належна оцінка.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано характер і ступень тяжкості злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого.
Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, за місцем проживання характеризується задовільно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття та відшкодування завданої шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, а також думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, але наполягала на позбавленні права керування транспортними засобами на максимальний строк, суд першої інстанції вважав за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік та дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
З врахуванням наведеного, колегія судді погоджується з призначеним судом першої інстанції основним покаранням обвинуваченому ОСОБА_7 та вважає, що воно буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, з урахуванням пом`якшуючих обставин.
Крім того, розмір та вид основного покарання апелянтом не оскаржується.
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись із застосуванням судом першої інстанції мінімального додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Наведене свідчить про те, що рішення суду щодо застосування чи не застосування додаткового покарання повинно бути належним чином мотивовано у вироку.

Проте, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції недостатньо мотивував своє рішення щодо застосування мінімального додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції не врахував належним чином ту обставину, що порушення Правил дорожнього руху України, допущені обвинуваченим ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її тяжкими наслідками, а саме смертю людини, а також позицію потерпілої, яка не наполягала на суворості основного покарання, однак наполягала на призначенні обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Враховуючи наведене, думку потерпілої, яка підтримала прокурора в частині призначення додаткового покарання, а також обвинуваченого, який не заперечував стосовно задоволення апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімального додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, тобто, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з наведених мотивів з ухваленням нового вироку у вказаній частині.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Визначити засудженому ОСОБА_7 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покласти на засудженого ОСОБА_7 на час іспитового строку обов`язки:
- періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: