справа № 208/1743/22
№ провадження 1-кп/208/358/22
ВИРОК
Іменем України
05 травня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000095 від 04.02.2022 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

встановив:
26.12.2021 р. приблизно о 20:15 год., ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де також знаходився ОСОБА_5 . У ході спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 на ґрунті виниклої особистої неприязні раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , перебуваючи 26.12.2022 р., приблизно о 20:20 год. в кухні квартири за адресою:

АДРЕСА_2 , де також знаходився ОСОБА_5 , перебуваючи напроти потерпілого, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення удару в обличчя людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, наніс останньому удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме у ліву частину щелепи потерпілого ОСОБА_5 .

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому

ОСОБА_5 , згідно висновку експерта № 141-Е від 22.02.2022 р., заподіяно тілесне ушкодження у вигляді уламкового ангулярного перелому нижньої щелепи ліворуч, що ускладнилося післятравматичним остеомієлітом з флегмоною, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду пояснив, що дійсно у вказані в обвинувальному акті місці та часі відпочивав з раніше знайомим ОСОБА_5 , між ними виник раптовий конфлікт та він вдарив ОСОБА_5 в обличчя. Причину конфлікту не пам`ятає, ОСОБА_5 викликав швидку. Прохає суворо його не карати, домовився з потерпілим про відшкодування шкоди.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що приїхав у відпустку, відпочивав з раніше знайомим ОСОБА_4 та між ними стався раптовий конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 вдарив його, почалась кровотеча та була викликана швидка медична допомога. Прохає суворо не карати ОСОБА_4 , вони дійшли домовленості про відшкодування шкоди.

Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно приписів ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим, докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, встановлена і доведена.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, класифікується як нетяжкий злочин;

- особу винуватого, який раніше несудимий, не перебуває на обліку лікарів нарколога та психіатра, скарги за місцем проживання відсутні;

- його соціальний та сімейний стан, а саме неперебування у шлюбі, відсутність офіційного працевлаштування;

- наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов потерпілим не заявлений. Клопотань щодо обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили до суду не надходило. Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він впродовж іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1