У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 11 січня 2022 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2018 року зі змінами на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 11.01.2022 задоволено заяву засудженого ОСОБА_6 та йому замінено невідбуту частину основного покарання, призначену за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.08.2018 та ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.05.2019 у виді позбавлення волі 4 роки 187 днів замінено на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_6 заслуговує заміни йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м?яким покаранням, оскільки належними та допустимими доказами підтверджується, що, в разі звільнення ОСОБА_6 , він має намір працевлаштуватися на посаду інженера з комп`ютерних систем на ТОВ Альт Трейд та проживатиме за місцем своєї реєстрації.
Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 11.01.2022 стосовно засудженого ОСОБА_6 та винести нову ухвалу, якою в застосуванні до засудженого пільги, передбачено ст. 82 КК України, - відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор стверджує, що застосування до засудженого ОСОБА_6 пільги, передбаченої ст. 82 КК України, про заміну невідбутої частини основного покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на виправні роботи, на даному етапі відбування покарання порушує мету кримінального покарання, зокрема його каральну складову.
Так, прокурор зазначає, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 17.07.2019 і при вирішенні питання про те, чи довів засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці своє виправлення суд повинен був виходити з аналізу всього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу.
Прокурор звертає увагу, що судом вказано як обставину, що є підставою для застосування ст. 82 КК України, те, що засуджений ОСОБА_6 визнає вину, разом з тим, вказаний висновок суду не відповідає дійсності, оскільки з вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.08.2018, ухвали Львівського апеляційного суду від 20.05.2019 та при розгляді провадження Верховним Судом 06.11.2019 випливає, що засуджений в категоричній формі не визнав вини, тобто, на переконання прокурора, визнання засудженим вини під час судового розгляду питання про можливість заміни основного покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи направлене лише на формальне настання умов, передбачених ст. 82 КК України.
Крім того, прокурор посилається на те, що, хоча ОСОБА_6 за період утримання в установі зарекомендував себе позитивно та до нього 6 разів застосовувалися заходи заохочення у виді подяки за добросовісне відношення до праці, проте така поведінка свідчить лише про виконання засудженим своїх обов`язків, передбачених ст.ст. 9, 107 КВК України і не може бути підставою для застосування положень ст. 82 КК України.
Також прокурор зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер вчинених засудженим дій та їх наслідки, які виразилися в смерті 3 осіб та відсутності бажання засудженого до відшкодування збитків завданих злочином в добровільному порядку, бо, згідно вироку суду з нього стягнуто на користь потерпілих від злочину 1.213.000,00 грн., що виконується в примусовому порядку за виконавчими листами, виданими на підставі вироку суду, Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а згідно документів, поданих представником засудженого, підтверджується сплата в рахунок відшкодування збитків - 24.851 грн., що відбулася вересні та листопаді 2021 року, тобто безпосередньо перед формальним настанням підстав для застосування пільги, передбаченої ст. 82 КК України, що також свідчить про бажання засудженого для заміни покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке і, за будь-яких обставин, сума відшкодованих збитків є явно непропорційною до загальної суми, яка визначена судом до відшкодування.
Підсумовуючи, прокурор стверджує, що судом не врахованого того факту, що зміна ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 187 день на більш м`яке покарання у виді виправних робіт строком 2 роки з відрахуванням 20 % заробітку в дохід держави - є непропорційним та призводить до порушення завдань покарання, визначених в ч. 2 ст. 50 КК України.
Скориставшись правом, передбаченим ст. 402 КПК України, засуджений ОСОБА_6 та захисник його інтересівадвокат ОСОБА_8 подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якихкожен просить апеляційну скаргупрокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першоїінстанції без змін.
17.02.2022 до Київського апеляційного суду надійшла заявапотерпілого ОСОБА_9 , в якій він проситьпід час апеляційного розгляду не досліджувати раніше подані ним досуду заперечення, а підчас розгляду провадження врахуватийого думку як потерпілого у даній судовій справіі апеляційну скаргу прокурора упровадженні ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного судуКиївської області від 11.01.2022 стосовно засудженого ОСОБА_6 - без змін, також розглядпровадження просив проводити зайого відсутності (а.п. 33 т. 2).
26.04.2022 до Київського апеляційного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 , в якій він просить провести судове засідання без його участі (а.п. 92 т. 2).
09.05.2022 на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника потерпілих та цивільнихпозивачів адвоката ОСОБА_10 вінтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , в якій просить задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасуватиухвалу Кагарлицького районного суду Київської областівід 11.01.2022 та винестинову ухвалу про відмовув задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частинистроку покарання більш м`яким покаранням, а також розглянути апеляційну скаргу без участіпотерпілих та цивільнихпозивачів і їхпредставника (а.п. 95-98 т. 2).
Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, пояснення захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги.
Як регламентують положення ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За змістом ст. 82 КК України, умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - є відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у ч. 4 цієї статті, та того, що засуджений став на шлях виправлення з урахуванням усього комплексу даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо, після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.
У свою чергу, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, що є необхідною умовою ресоціалізації - свідомого відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві, за якими, як основними засобами, випливає встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив, що застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання, про що свідчать приписи ст. 6 КВК України.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції при розгляді заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини основного покарання на більш м?який - дотримано.
Так, з матеріалів досліджуваного провадження випливає, що ОСОБА_6 засуджений вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.08.2018 за ч. 3 ст. 286 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки з розв?язанням цивільних позовів (а.п. 19-25 т. 1).
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20.05.2019 вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.08.2018 змінено в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_14 та ОСОБА_11 щодо відшкодування матеріальної шкоди, а в іншій частині вирок суду залишено без змін (а.п. 26-31 т. 1).
Постановою Верховного Суду від 06.11.2019 вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.08.2018 та ухвалу Львівського апеляційного суду від 20.05.2019 - залишено без змін (а.п. 32-40 т. 1).
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, за який засуджено ОСОБА_6 - є необережним тяжким злочином, а тому умовою заміни невідбутою частини покарання більш м?яким за правилами п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України може бути відбуття засудженим не менше 1/3 строку призначеного покарання.
Правильність розрахунку судом першої інстанції строку відбутого засудженим ОСОБА_6 покарання за тим, що до нього можуть бути застосовані положення ст. 82 КК України, - прокурором в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції не оспорені.
Досліджуючи доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції дав неналежну оцінку доказам, що засуджений ОСОБА_6 , начебто, став на шлях виправлення, колегія суддів приймає до уваги наступне.
Так, згідно даних характеристики на засудженого ОСОБА_6 , складеної начальником відділення СПС № 1 ОСОБА_15 та затвердженої 16.12.2021 в.о.начальником ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) ОСОБА_16 , ОСОБА_6 відбуває покарання з 17.07.2019.
За час перебування у ДУ Київське СІЗО до праці в СІЗО не залучався, стягнень та заохочень не мав.
У Державну установу Кагарлицька виправна колонія (№ 115) засуджений ОСОБА_6 прибув 02.10.2019.
За період перебування в колонії характеризується позитивно, дотримується норм які визначають порядок та умови відбування покарання, за що отримав шість заохочень, порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу.
Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи.
Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд.
Працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті ПрАТ Вентиляційні системи.
Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань.
Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою.
Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, пройшов курс підготовки до звільнення.
Із рідними та близькими підтримує зв?язки шляхом телефонний розмов, побачень.
У розшуку не перебував.
На профілактичному обліку в установі не перебуває.
Вину у скоєному злочині засуджений визнав під час відбування покарання, розкаюється, виказує позитивні наміри на майбутнє (а.п. 15-16 т. 1).
З довідки начальника відділення СПС № 1 ОСОБА_17 про заохочення і стягнення, видно, що засуджений ОСОБА_6 має 6 заохочень, а саме: 02.04.2020, 08.10.2020, 05.01.2021, 01.04.2021, 01.07.2021 та 07.10.2021 - за добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті.
Дисциплінарних стягнень не має (а.п. 17 т. 1).
За довідкою начальника відділення СПС ОСОБА_18 від 25.01.2022, крім наведених вище заохочень, ОСОБА_6 має заохочення у виді подяки і 06.01.2022 за добросовісне відношення до праці на контрагентському об?єкті.
Дисциплінарних стягнень не має (а.п. 13 т. 2).
Згідно довідки № 9/1467 від 01.09.2020 начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№ 115) ОСОБА_19 , засуджений ОСОБА_6 був працевлаштований робітником на контрагентському об?єкті ПрАТ Вентиляційні системи, де працює по теперішній час.
Не працював з 14.04.2020 по 12.06.2020 у зв?язку з введенням карантинних обмежень, пов?язаних з запобіганням поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 (а.п. 61 т. 1).
Як оператор-комплектувальник вказаного ПрАТ, ОСОБА_6 01.09.2020 отримав подяку від начальника підрозділу ОСОБА_20 за сумлінну, добросовісну працю, високий професіоналізм, зразкове виконання службових обов?язків та виробничої дисципліни, де вказано, що він прагне до кар?єрного росту та не боїться обов?язків з більшою відповідальністю (а.п. 59 т. 1) та грамоту і подяку директора ПрАТ ВЕНТС ОСОБА_21 (а.п. 60, 86 т. 1).
За характеристикою начальника підрозділу ПрАТ ВЕНТС ОСОБА_20 від 20.01.2022, ОСОБА_6 працює в компанії з листопада 2019 року.
За час роботи на підприємстві проявив себе як грамотний спеціаліст, що вміло використовує весь свій досвід і знання при виконанні поставлених завдань, постійно прагне вдосконалюватися та навчатися.
Був працевлаштований як транспортувальник, а в 2020 році проявив ініціативу до більш відповідальної роботи та працював вже на посаді оператор-комплектувальник.
Для виконання своїх обов`язків, як оператор-комплектувальник, отримав необхідне навчання в програмі 1С:Підприємство та вміло це застосовував.
До посадових обов`язків відноситься добросовісно та відповідально, розпорядження керівництва завжди виконує вчасно і в повному обсязі.
За період роботи постійно чітко дотримується правил внутрішнього розпорядку та службової дисципліни.
В роботі з колегами проявив себе як вихована, зважена людина, яка прагне до отримання результату і вирішення поставлених задач.
Не конфліктний, завжди надає допомогу при вирішенні робочих питань (а.п. 12 т. 2).
Отже, засуджений ОСОБА_6 характеризується виключно позитивно протягом всього часу відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, а не його частки, а тому, за висновком комісії установи: засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення, тому заслуговує на застосування більш м?якого покарання згідно ст. 82 КК України, у зв?язку з чим вирішено матеріали направити до суду (а.п. 16 т. 1).
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що така позитивна поведінка засудженого ОСОБА_6 свідчить лише про виконання ним обов?язків, передбачених ст.ст. 9, 107 КВК України, то колегія суддів знаходить їх непереконливими за викладеним вище.
Водночас слід вказати, що згідно вказаних норм Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов?язані: виконувати встановлені законодавством обов?язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці, - невиконання яких і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність і до яких не відноситься добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті, за що ОСОБА_6 і отримував заохочення фактично протягом усього періоду відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а не тільки в період перед настанням відповідної пільги.
Згідно довідки адвоката ОСОБА_8 № 1 від 15.09.2021, станом на означену дату - 15.09.2021, з урахуванням добровільних та страхових виплат засудженим ОСОБА_6 відшкодовано 347.960,57 грн. (а.п. 42, 66 т. 1), що підтверджується повідомленням за вих. № 1571 від 01.06.2021 директора департаменту врегулювання збитків ПрАТ Страхова компанія УНІКА ОСОБА_22 (а.п. 41, 64 т. 1).
Дані вказаної довідки прокурором не спростовані.
У вересні 2021 року від останнього на рахунок державного виконавця надійшли 16.851,71 грн. в рахунок погашення боргу (а.п. 43, 63 т. 1).
Згідно дубліката квитанції від 03.11.2021 на адресу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві від ОСОБА_24 за заведеним виконавчим провадженням стосовно ОСОБА_6 надійшло 8.000,00 грн. (а.п. 44, 65 т. 1).
За довідкою в.о. начальника ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) від 16.12.2021 ОСОБА_25 та головного бухгалтера ОСОБА_26 , виконавчі документи стосовно засудженого ОСОБА_6 до установи не надходили (а.п. 18 т. 1), не дивлячись на заяви адвоката ОСОБА_8 від 14.09.2020, 28.05.2021 та 16.07.2021 до Дніпровського районного відділу ДВС у місті Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення частки з заробітної плати засудженого ОСОБА_6 (а.п. 17-18, 20-21, 23-24 т. 2).
Отже, заподіяна злочином шкода у кримінальному провадженні стосовно засудженого ОСОБА_6 відшкодовується частками у добровільному порядку.
За викладеним не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відшкодування заподіяної шкоди відбувається в примусовому порядку, а сплата в рахунок відшкодування збитків надійшла безпосередньо перед настанням пільги і є явно непропорційною їх загальній сумі, - оскільки, у будь якому випадку, суми на відшкодування збитків надходять у добровільному, а не у примусовому порядку, до того ж прокурором не мотивовано, у який спосіб, ОСОБА_6 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі, де працює, може відразу погасити суми, визначені судами на відшкодування матеріальної і моральною шкоди, ще і за тим, що прокурором не доведено, що ОСОБА_6 є власником майна, на яке можна звернути виконання вироку суду в частині відшкодування заподіяної шкоди чи засуджений приховав таке майно, тощо.
ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 12.10.2004 (а.п. 45, 56, 57, 58 т. 1).
За довідкою МСЕК від 08.06.2021, ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням (а.п. 54, 55 т. 1).
ОСОБА_6 закінчив у 2013 році Національний авіаційний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю Комп`ютерно-інтегровані технологічні процеси і виробництва та здобув кваліфікацію інженера з керування й обслуговування систем, що підтверджується дипломом спеціаліста серії НОМЕР_1 від 28.02.2013 (а.п. 85 т. 1).
Як вбачається з трудової книжки від 25.07.2011 серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 у період часу з 05.07.2011 до 17.07.2019 обіймав посаду інженера комп`ютених систем ТОВ ФІЄСТА (а.п. 82-83 т. 2).
В провадженні наявні матеріали і щодо діяльності ТОВ Альт-Трейд (а.п. 80-84, 109-113, 124-125 т. 1), протоколами засідання трудового колективу якого за № 1 від 22.09.2021, № 2/12 від 20.12.2021 та № 3/12 від 21.12.2021, гарантійними листами ТОВ Альт-Трейд за № 175/21 від 22.09.2021 та № 182/21 від 21.12.2021, штатним розписом товариства від 01.12.2021 та 08.12.2021 та у зверненні до Київського апеляційного суду підтверджується, що після/в разі задоволення судом клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, зокрема на виправні роботи, ОСОБА_6 буде працевлаштований до ТОВ Альт-Трейд на посаду інженера з комп`ютерних систем з посадовим окладом 12.500 грн. (а.п. 47-48, 68-69, 76-78, 79, 92, 93, 94, 95 т. 1).
Гарантував працевлаштування ОСОБА_6 у разі заміни невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м?яким на підставі ст. 82 КК України у вигляді виправних робіт і Бучанський районний відділ № 2 філії Державної установи Центр пробації у м. Києві та Київській області у листі за підписом начальника відділу ОСОБА_27 від 12.10.2021 (а.п. 49 т. 1).
А тому підстав вважати, що ОСОБА_6 при застосуванні до нього положень ст. 82 КК України, буде ухилятися як від подальшого відбування покарання чи від відшкодування заподіяної шкоди - не має.
Не послався на такі обставини і прокурор в апеляційній скарзі та прокурор в суді апеляційної інстанції.
Отже, вищенаведеними доказами підтверджується, що засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи призначене йому судом основне покарання у вигляді позбавлення волі, став на шлях виправлення та відносно нього можливо застосувати положення ст. 82 КК України з заміною невідбутої частини покарання більш м?яким, що не є остаточним звільненням від відбування призначеного судом основного покарання, а є продовженням його відбування у виді більш м?якого виду покарання.
Фактичні ж обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, його наслідки у виді загибелі 3-х осіб, однією з яких була дружина засудженого - ОСОБА_28 та інші обставини, були враховані судами всіх інстанції при визначенні покарання засудженому у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
На вказані висновки щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_6 пільги, передбаченої ст. 82 КК України, не можуть вплинути і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений визнав свою вину тільки під час судового розгляду питання про можливість заміни основного покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи, що, на переконання прокурора, направлене лише на формальне бажання засудженого настання умов, передбачених ст. 82 КК України, - оскільки особа за своїм волевиявленням може визнати вину та щиро каятися на будь-якому етапі кримінального провадження, у тому числі і на стадії виконання обвинувального вироку суду.
Колегія суддів, також вважає за необхідне відзначити, що, як випливає з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 під час ДТП також отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких, як указано у вироку суду першої інстанції, був визнаний інвалідом ІІ групи (а.п. 23 т. 1) і давав показання про обставини ДТП в силу того, що він пам?ятав, при цьому він втратив дружину - ОСОБА_29 , а потерпілий ОСОБА_9 до нього претензій не має.
За поведінкою засудженого під час відбування покарання, необхідно дійти висновку і про примирення його з потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , про що опосередковано свідчить часткове відшкодування заподіяної злочином шкоди та готовність засудженого до подальшої суспільно-корисної праці, у тому числі з метою подальшого відшкодування цієї шкоди, а тому в.о. начальником ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) і затвердив 16.12.2021 характеристику на засудженого ОСОБА_6 , який вину у вчиненому злочині визнав під час відбування покарання, розкаюється, виказує позитивні наміри на майбутнє щодо направленням матеріалів стосовно засудженого ОСОБА_6 до суду, який зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення та заслуговує на застосування більш м?якого покарання згідно ст. 82 КК України.
Інших підстав, які, на переконання прокурора, не давали можливості застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 82 КК України - в апеляційній скарзі не приведено, не послався на такі обставини і прокурор в суді апеляційної інстанції.
А тому, за підсумками, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про наявність підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням та належним чином мотивував прийняте рішення, а тому ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 11.01.2022 стосовно ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора - не має.
Отже, апеляційна скарга прокурора у провадженні ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 11 січня 2022 року, якою задоволено заяву засудженого ОСОБА_6 та йому замінено невідбуту частину строку основного покарання, призначену за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 серпня 2018 року зі змінами на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 20 травня 2019 року у виді позбавлення волі 4 роки 187 днів замінено на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3