Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/415/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000248 від 02.02.2018, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.15 ч.4 ст.152, ч. 3 ст.153, ч.2 ст. 156 КК України.
В судовому засіданні, яке відбулось 27 червня 2022 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів, а саме до 12.20 год. 25 серпня 2022 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я, статевої свободи та статевої недоторканості особи, пов`язаних з погрозою застосування фізичного насильства, в тому числі вчинених щодо малолітньої особи, одне з яких карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років, в силу ст. 89 КК України не маючий судимості, не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не одружений, що вказує на відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків, а тому, з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, існують ризики того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може без перешкод залишити своє місце проживання та переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків, які наразі не допитані.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме: домашній арешт за місцем прописки.

Зокрема, обвинувачений зазначає, що доказів на підтвердження заявлених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України немає. Також немає доказів його причетності до злочину, а тому вважає, що його утримують під вартою безпідставно.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її вимоги та скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали надані міськрайонним судом, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону під час розгляду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , судом першої інстанції належно дотримані.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, статевої свободи, статевої недоторканості особи, пов`язаних із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого щодо малолітньої особи. Отже, серйозність висунутого проти ОСОБА_8 обвинувачення, свідчить про його суспільну небезпеку, як особи та з урахуванням тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, дає достатньо підстав з певною вірогідністю стверджувати, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Отже по даному кримінальному провадженню обґрунтовано встановлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Встановлені раніше ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і його продовження не зменшилися і виправдовують продовження застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу.

Колегією суддів також враховується те, що обвинувачений не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцності соціальних зв`язків і є ризиком його зникнення у разі перебування на волі, раніше судимий, належних висновків для себе не зробив, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, а тому існує можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

У ході судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання його під вартою. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що доказів його винуватості у матеріалах кримінального провадження немає, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки під час перевірки законності продовження тримання під вартою апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінальної справи по суті суд першої інстанції, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4