ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1739/18
провадження № 1-кп/753/863/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
за участю прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисника ОСОБА_14 ,
обвинуваченого ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № № 0000159 та 0002299, за обвинуваченням:
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишеньки Бориспільського р-ну Київської обл., українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, неофіційно працюючого водієм, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 06.03.1979 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України (1961 р.) до 3 років позбавлення волі; 2) 13.01.1983 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 118, ч. 3 ст. 117, ст. 17, ч. 2 ст. 118, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (1961 р.) до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 19.01.2005 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 393 КК України до 3 років позбавлення волі; 4) 17.11.2010 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 5) 19.12.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 21.10.2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців; 7) 05.05.2017 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 8) 28.07.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_15 , 06.01.2018 року приблизно о 16 год. 42 хв., проходячи біля станції метро «Харківська», що за адресою: м. Київ, просп. М. Бажана, 3-В, помівши автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_16 , та керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, та скориставшись тим, що двері вказаного автомобіля не були замкнені, проникнув в салон, відкрив підлокітник між передніми сидіннями, тим самим незаконно проник у сховище, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_16 , а саме: швейцарський багатофункціональний ніж, вартістю 483 грн. 33 коп. у кожусі вартістю 268 грн. 57 коп., на загальну суму 751 грн. 90 коп., однак не зміг виконати усіх дій для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений та затриманий при виході з автомобілю дружиною потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав, що дійсно він, при обставинах, викладених у мотивувальній частині вироку суду, побачивши автомобіль, що був не зачинений водієм, відкрив дверці, проник до салону та з підлокітника викрав складний ніж. Проте коли він намагався вийти із салону автомобіль його було викрито. Просив врахувати, що злочин вчинив у зв`язку із тяжким матеріальним становищем, крім того на його утриманні перебуває мати, якій 84 роки та яка потрапила під обстріли і потребує його піклування.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції останнього щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_15 у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, оскільки він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, з причин, що не залежали від його волі, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до тяжких злочинів, фактичні обставини справи, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_15 , який за місцем проживання негативних характеристик не має, неофіційно працює, на утриманні має матір 1938 р.н., на спеціальних обліках не перебуває, має ряд тяжких захворювань, його сімейний стан, а також думка потерпілого, який в поданій до суду заяві зазначив про відсутність будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого, а при призначенні міри покарання покладався на розсуд суду, а також те, що останній неодноразово судимий.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_15 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи непогашену судимість за умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 393 КК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, в межах, встановлених для даного виду покарання з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання, або призначення іншого розміру чи виду покарання.
Оскільки ОСОБА_15 вказане кримінальне правопорушення вчинив до постановлення вироку Дніпровським районним судом м. Києва від 28.07.2020 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, підлягає зарахуванню покарання, відбуте повністю за попереднім вироком.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_15 .
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_15 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2020 року, остаточно призначити ОСОБА_15 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Зарахувати в строк відбуття покарання,остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання відбуте за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28.07.2020 року у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі повністю.
Вважати ОСОБА_15 таким, що фактично відбув призначене покарання.
Стягнути з ОСОБА_15 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1430 грн. 00 коп.
Речові докази по справі, а саме:
- чохол чорного кольору з липкою застібкою, всередині якого знаходиться багатофункціональний ніж, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_16 залишити у власності останнього.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя