ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6907/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/200/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду 14 липня 2022 р. матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2022 р.,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2022 р. задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку площею 0,3953 га із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва, щодо яких подані декларації про готовність до експлуатації об`єктів із реєстраційними номерами: АДРЕСА_1 , що перебуває у комунальній власності Петриківської сільської ради (), та орендарем якої є ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування цим майном, у тому числі із забороною проведення будівельних робіт.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в частині накладення арешту на майно, а саме: земельну ділянку площею 0,3953 га із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва, щодо яких подані декларації про готовність до експлуатації об`єктів із реєстраційними номерами ТП33, ТП11, ТП87, ТП56, яка розташована по АДРЕСА_2 , і перебуває у комунальній власності Петриківської сільської ради (), шляхом заборони користування цим майном, у тому числі із забороною проведення будівельних робіт, відмовити.

Вказує, що арештоване майно немає жодних ознак речового доказу. При цьому посилається на те, що прокурором не обґрунтовано того факту, що майно містить ознаки злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також не доведено, що існують ризики можливого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі вказаної земельної ділянки.

Вважає, що накладення арешту на орендовану ним земельну ділянку шляхом заборони користування, у тому числі із забороною проведення будівельних робіт, не відповідає принципу справедливого балансу, відповідно до якого будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном має враховувати загальний інтерес суспільства, з одного боку, та вимоги щодо захисту основоположних прав конкретної особи, з іншого боку.

Зазначає, що відсутня потреба у застосуванні саме такого виду арешту майна, який повністю не лише обмежує та широко звужує його права як користувача (володільця) майна земельної ділянки, а також є причиною понесення ним значних фінансових збитків. Зокрема, ним із ТОВ АЛІСБУД було укладено договір підряду №16/12-20 від 16.12.2020 на виконання робіт з будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_2 , та узгоджено умови та терміни виконання робіт з будівництва даних об`єктів. Вказує, що внаслідок накладення арешту на відповідну земельну ділянку, серед іншого, шляхом заборони користування нею та проведення будівельних робіт, повністю унеможливлює завершення будівництва, строки виконання які вже були перенесені (оздоблення фасаду декоративною штукатуркою, монтаж, встановлення дверних блоків та благоустрою земельної ділянки).

Наголошує на тому, що, як вбачається з ухвали слідчого судді, яка є предметом оскарження, досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000113 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366, частиною другою статті 364 КК України, триває понад 7 місяців. Первинний огляд земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, був проведений представниками органу досудового розслідування ще 08 грудня 2021 року. Однак до цього часу не було здійснено будь-яких дій, котрі б прямо чи побічно свідчили про вжиття заходів, в тому числі винесення щодо даної землі органами влади документів. Зокрема, порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів регламентований положеннями Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, який встановлює певні підстави для скасування реєстрації декларації. Проте, правоохоронними органами в межах наданих їм повноважень не було вчинено жодних дій та не подано відповідних позовів про скасування реєстрації декларацій із реєстраційними номерами ТП33, ТП11, ТП87, ТП56, що розцінюється ним як відсутність правових підстав для скасування вищенаведених декларацій. Зазначає, що посилання в ухвалі слідчого судді на положення, а також припущення міри відповідальності відповідно до ст. 2 Закону України Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності не може братись до уваги, оскільки до цього часу будь-яких порушень органами, уповноваженими розглядати справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не встановлено.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Тернопільської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 19 листопада 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.

На даний час досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Тернопільській області протягом 2021 року всупереч інтересам служби та вимогам постанови Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення Державного архітектурно - будівельного контролю» погоджували та візували декларації про готовність до експлуатації об`єктів із неправдивими відомостями щодо виконання робіт на них та відповідності проектно-кошторисній документації.

Встановлено, що посадовими особами Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Тернопільській області спільно із невстановленими особами незаконно, в порушення вимог Постанови КМ України від 13 квітня 2011 р. № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», зокрема без перевірки відомостей щодо виконання робіт, будівельних норм та стандартів, а також проектно-кошторисної документації погоджено та завізовано декларації про готовність до експлуатації об`єктів із реєстраційними номерами ТП 33, ТП 11, ТП 87, ТП 56, що свідчить про прийняття в експлуатацію чотирьох черг будівництва багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Петриків, вул. Зелена, 17.

Окрім цього, проведеним 08.12.2021 оглядом за участю спеціаліста НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області встановлено, що на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:0758 тривають підготовчі будівельні роботи, що свідчить про внесення недостовірних даних до декларацій про готовність до експлуатації об`єктів із реєстраційними номерами:

- ТП 11, "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення" (І черга);

- ТП 33, "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення" (II черга),

- ТП 87, "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення" (IV черга);

- ТП 56, "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення" (III черга).

Враховуючи викладене, постановою слідчого 08.12.2021 земельну ділянку площею 0,3953 га із кадастровим номером :01:001:0758, яка перебуває у комунальній власності Петриківської сільської ради та передана в оренду гр. ОСОБА_8 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва з реєстраційними номерами ТП 33, ТП 11, ТП 87, ТП 56, - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, які по своїй суті є матеріальними об`єктами, що будуть використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У органу досудового розслідування є підстави вважати, що на даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку площею 0,3953 га із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва, щодо яких подані декларації про готовність до експлуатації об`єктів із реєстраційними номерами: АДРЕСА_1 , що перебуває у комунальній власності Петриківської сільської ради (), та орендарем якої є ОСОБА_8

08 грудня 2021 слідчим четвертого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, 08.12.2021 винесено постанову про визнання земельної ділянки площею 0,3953 га із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000113 від 19.11.2021.

03 червня 2022 р. ст. групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської обл. ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному 19.11.21 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України про арешт майна, а саме: земельної ділянки площею 0,3953 га із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор зазначив, що з метою повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, а також з`ясування об`єктивної істини по справі, недопущення користування підрядником вказаними обєктами на даному етапі виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва, яка має доказове значення у кримінальному провадженні, визнана речовим доказом, а тому звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

06.06.22 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. клопотання прокурора про арешт майна було задоволено.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження і прийшов до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна.

Також слідчим суддею з матеріалів клопотання, пояснень прокурора встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, що перебуває у комунальній власності Петриківської сільської ради () та орендарем якої є ОСОБА_8 , слідчим суддею не встановлено.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає, аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

Суд апеляційної інстанції з огляду на ч. 1 ст. 404 КПК переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є збереження речових доказів.

Однак, вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів встановила, що жодних об`єктивних даних, які б підтверджували необхідність накладення арешту на майно шляхом заборони користування майном, у тому числі із забороною проведення будівельних робіт, немає.

Для оцінки потреб досудового розслідування суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

З клопотання про арешт майна вбачається, що четвертим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Тернопільської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000113 від 19 листопада 2021 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, суть яких зводиться до того, що посадові особи Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Тернопільській області протягом 2021 року всупереч інтересам служби та вимогам постанови Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення Державного архітектурно - будівельного контролю» погоджували та візували декларації про готовність до експлуатації об`єктів із неправдивими відомостями щодо виконання робіт на них та відповідності проектно-кошторисній документації.

Склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 366 КК України, є формальним і злочин вважається закінченим з моменту вчинення однієї із зазначених в ній дій, незалежно від того, чи спричинили ці дії які небудь наслідки і чи був використаний підроблений документ.

Прокурором, який звернувся до суду з клопотанням, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання у якості речових доказів земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва, враховуючи, що станом на 08.12.21 оглядом за участю спеціаліста НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській обл. вже було встановлено та зафіксовано, що на земельній ділянці із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва тривають підготовчі будівельні роботи, в той час як згідно декларацій про готовність до експлуатації об`єктів із реєстраційними номерами: ТП33, ТП11, ТП87, ТП56 на земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_2 , що перебуває у комунальній власності Петриківської сільської ради (), та орендарем якої є ОСОБА_8 , - об`єкти до експлуатації були готові.

Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження і оскаржувана ухвала слідчого судді.

Вказані обставини свідчать про порушення вимог ст. 170 КПК України, і в свою чергу унеможливлюють забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності та оренди із завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника та орендаря шляхом заборони розпорядження і відчуження.

За положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на змельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_2 , що перебуває у комунальній власності Петриківської сільської ради (), та орендарем якої є ОСОБА_8 , шляхом заборони користування майном, у тому числі із забороною проведення будівельних робіт, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи володільця майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника та орендаря майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що, у свою чергу, нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора частково.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2022 р. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,3953 га із кадастровим номером :01:001:0758 з розміщеними на ній об`єктами незавершеного будівництва, щодо яких подані декларації про готовність до експлуатації об`єктів із реєстраційними номерами: АДРЕСА_1 , що перебуває у комунальній власності Петриківської сільської ради (), та орендарем якої є ОСОБА_8 , шляхом заборони розпорядження і відчуження.

У решті вимог у клопотанні щодо заборони користування майном, у тому числі із забороною проведення будівельних робіт, - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Судді:

________________ ___________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3