Номер провадження: 11-кп/813/1959/22
Справа № 521/7858/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07.09.2022 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, без постійного місця проживання та реєстрації на території України, раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000242, -

встановила:

Вказаною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів до 06.11.2022 включно.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд порушує його права.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Захисник ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі. Клопотання від обвинуваченого ОСОБА_6 про його участь в суді апеляційної інстанції не надходило. Тому в порядку ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились та існує об`єктивна загроза вчинення обвинуваченим дій, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і що вони виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 є громадянином іншої держави, без постійного місця проживання та реєстрації на території України, не має місця роботи, сім`ї та міцних соціальних зав`язків, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до особливо тяжких злочинів, передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.

Суд зазначає, що враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, тому продовжує існувати ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, будучи без постійного місця проживання та реєстрації на території України, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , які були зазначені ним у апеляційній скарзі, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, судом не було встановлено.

Суд апеляційного інстанції враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та приписи ст. 28 та 318 КПК України, та рекомендувати суду першої інстанції дотриматися принципу розумних строків у даному кримінальному провадженні, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 28 КПК України, якою регламентовано, що кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Керуючись ст. 376 ч.2 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07.09.2022 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28, 318 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: