УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2360/18

02 листопада 2022 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах об`єднаного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України та ч.1 ст.357 КК України ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України та ч.1 ст.357 КК України та щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , що є прокурором у даному кримінальному проваджені звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обгрунтування клопотання прокурор покликається на те, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений спробує переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення .

Вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є достатнім заходом забезпечення, який в змозі гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього судом обов`язків.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив суд обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, заперечував щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали позицію захисника ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 176-183 КПК України приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 05 вересня 2022 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03 листопада 2022 року включно, судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Під час вирішення питання щодо подовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_4 .

В судовому засіданні встановлено, що обставини кримінального провадження з часу продовження запобіжного заходу не змінились, будь-яких доказів про зменшення чи відсутності ризиків передбачених ст.177 КПК України, суду не подано. У зв`язку з наведеним існують об`єктивні підстави вважати, що у разі непродовження до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою існує ймовірність настання ризиків того, що він спробує переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, зважаючи на те, що ОСОБА_4 попередньо неодноразово вчиняв злочини проти власності, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується на цей час, було скоєно під час застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то з урахуванням відсутності відомостей стосовно наявності у нього законного джерела отримання доходів, суд приходить до висновку про доведеність ризиків вчинення ним нового злочину та спроби переховуватися від суду .

Доводи захисту, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, суд рахує необгрунтованими, оскільки з урахуванням висунутого обвинувачення вважає, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою на цій стадії судового розгляду не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, встановлені обставини виправдовують подальше утримання ОСОБА_4 під вартою, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Враховуючи сукупність досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку дії відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави.

Враховуючи майновий стан особи обвинуваченого, суд вважає, що достатнім для забезпечення обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, буде встановлення застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 43 780,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,182,183,197, 331 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 31 грудня 2022 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 43 780 ,00 гривень.

У випадку сплати застави, відповідно до вимог частини 5 статті 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: з`являтися до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - м.Костопіль Рівненського району Рівненської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Заставу в розмірі 43 780,00 гривень внести на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області. Докази внесення застави надати суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, протягом п`яти днів з дня вручення їй копії такого судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_1