ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/581/22 Справа № 184/488/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року про арешт майна в межах кримінального провадження №0000126 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року було задоволено клопотання дізнавача про накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi» модель Galant, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 та ключі від автомобіля, які було запаковано до спец-пакету, якими на момент перевірки користувався громадянин ОСОБА_6 , з метою проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Ухвала обгрунтована тим, що дізнавачем було доведено необхідність арешту автомобіля, як речового доказу у даному кримінальному провадженні, з метою використання його для проведення експертиз, оскільки жодних реєстраційних документів на авто не має, право власності не підтверджено жодними документами, автомобіль може перебувати на території України незаконно через те, що має іноземну реєстрацію, а також наявність ризику знищення володільцем слідів скоєння кримінального правопорушення, що призведе до втрати доказів у даному кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року та передати йому автомобіль марки «Mitsubishi» модель Galant, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , для відповідального зберігання.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що автомобіль марки «Mitsubishi» модель Galant, номерний знак НОМЕР_1 , не зберігається, як речовий доказ, а незаконно використовується сторонніми особами.
Вказує, що станом на 05 квітня 2022 року його автомобіль, як речовий доказ, вже зник з території Покровського відділення № 2 Нікопольського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Зазначає, що під час вилучення його автомобіля працівники поліції повідомляли його про те, що вони мають право передати його на потреби територіальної оборони.
Вказує, що висновок експертизи, на необхідність проведення якої посилався дізнавач, визнати допустимим буде неможливо, оскільки вилучений речовий доказ не зберігається в установленому законом порядку, а знаходиться в користуванні сторонніх осіб.
Наголошує, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000126, яке було подано дізнавачем, а не прокурором, а також слідчий суддя не врахував вимоги ст. 171 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна.
Апелянт зазначає, підозра у кримінальному провадженні №0000126 нікому не предявлена.
ОСОБА_6 також подав доповнення до своєї апеляційної скарги, в якому просив скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року та передати автомобіль марки «Mitsubishi» модель Galant, номерний знак НОМЕР_1 , йому для відповідального зберігання.
Зазначає, що слідчим суддею не було надано оцінки тому, що вищезазначений автомобіль був вилучений працівниками поліції із суттєвим порушенням Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду від 27.08.2010 року, яким передбачено порядок вилучення, обліку та збереження речових доказів.
Вказує, що в наданих до клопотання матеріалах справи відсутній документ про технічний стан вилученого у нього автомобіля, так як він не складався взагалі, не було виконано вимог закону стосовно приєднання до матеріалів справи розписки, в якій зазначається, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу, оскільки така особа не була призначена, а також відсутні дані про внесення транспортного засобу до книги обліку речових доказів.
Вказує, що відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, повязаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 року, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, проте його автомобіль зберігається на парковій площадці так, як в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у Покровському відділенні № 2 Нікопольського РВП ГУНП в Дніпропетровській області спеціальних майданчиків і стоянок.
Наголошує, що його автомобіль Розпорядженням Нікопольської районної військової адміністрації № 46 від 06.04.2022 року Про дозвіл на користування транспортними засобами на період воєнного стану було передано у користування Нікопольської РВА, проте на час передачі вилученого у нього автомобіля трасологічна експертиза проведена не була.
Вказує, що слідчий суддя не зазначив порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб, що суперечить ч. 5 ст. 173 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу, у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Вказаним вимогам закону ухвала слідчого судді не відповідає.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією з загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні СД відділення поліції №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000126, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, за фактом того, що у зв`язку із вторгненням Російської Федерації на територію України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 6/2022 «Про введення воєнного стану в Україні", під час патрулювання міста Покров Дніпропетровської області, з метою здійснення перевірки осіб, котрі перебувають на території Дніпропетровської області, було зупинено автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Galant» з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN « НОМЕР_3 », за кермом якого знаходився ОСОБА_6 , на вимогу пред`явити технічний паспорт на даний автомобіль та посвідчення водія, водій відмовився надавати документи, після чого, при візуальному спостереженні авто виникли сумніви щодо справжностi вузлів та агрегатів даного автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На вимогу пред`явити технічний паспорт на автомобіль останній повідомив, що має такий паспорт на автомобіль «Mitsubishi» модель «Galant», за результатом огляду авто було встановлено, що VIN номер автомобілю є НОМЕР_3 , після чого, при візуальному огляді даного авто виникли сумніви щодо справжності вузлів та агрегатів автомобіля.
Колегія суддів зазначає, що диспозицією ст. 290 КК України передбачена кримінальна відповідальність за знищення, підробку або заміну ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміну без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу
Колегія суддів вважає, що дізнавач, який подав клопотання про арешт майна, не дотримався вимог ч. 2 ст.171, ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки не обґрунтував підставу та мету накладення арешту відповідно до положень ст.170 КПК України, враховуючи диспозицію ст. 290 КК України, про цьому, прокурором також не доведено обставини, передбачені вимогами п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, відповідно до яких існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Разом з цим, слідчим суддею не перевірені доводи клопотання щодо відповідності вказаного майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому, вказана мета застосування арешту, а саме для проведення експертиз, не підтверджується матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких відсутні дані щодо призначення експертиз.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого про арешт майна.
З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, враховуючи, що питання повернення майна здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України, ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року - скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року про арешт майна в межах кримінального провадження №0000126 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 31 березня 2022 року про арешт майна в межах кримінального провадження №0000126 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання дізнавача про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000126 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4