Копія Справа №678/1018/22
Провадження №1-кп-678-99/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року смт.Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Летичів матеріали кримінального провадження №0000189 від 02.09.2022 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немаючого, непрацюючого, інвалідності не маючого, військовозобов`язаного, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , близько 13 год. 00 хв. 13.07.2022 року на законних підставах перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_4 , в АДРЕСА_2 , з яким спільно вживав алкогольні напої, помітив на столі у спальній кімнаті належний останньому мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blade А3 2020», із ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який вирішив таємно викрасти.

Тоді ж, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , перебуваючи в тому ж місці в той же час, скориставшись тим, що ОСОБА_4 тимчасово покинув приміщення, діючи умисно, таємно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення та наживи, достовірно знаючи про дію на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, продовженого Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 року, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року, та Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blade А3 2020», із ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 525 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Lifecell» з номером телефону НОМЕР_3 , вартістю 90 грн., поклав його у кишеню штанів та залишив місце події. Після цього, передав викрадений телефон марки «ZTE» моделі «Blade А3 2020» своєму знайомому ОСОБА_6 , таким чином розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 615 грн.

Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та надав суду показання, про те, що він дійсно за вказаних обставин, у вказаний час та у вказаному місці викрав належний ОСОБА_4 мобільний телефон разом із сім карткою, та пішов з будинку, після чого передав даний викрадений мобільний телефон своєму знайомому ОСОБА_6 , таким чином розпорядившись ним та завдавши потерпілому майнової шкоди. Свою вину визнає повністю, просить вибачення у потерпілого, щиро розкаюється, обіцяє більше такого не робити, просить суд його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні надав показання про те, що він 13.07.2022 року приблизно о 12 год. 00 хв. перебував за адресою свого проживання в АДРЕСА_2 . Трохи пізніше до нього в гості прийшов ОСОБА_5 , з яким він вже був знайомий. Вони зайшли в будинок та в одній з кімнат, присіли за стіл та почали розпивати алкогольні напої. В ході розмови ОСОБА_5 декілька разів просив у нього його мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blade А3 2020» для того щоб зателефонувати і він надавав йому його для цього. Потім згодом він приліг на ліжко для того щоб відпочити, а ОСОБА_5 в цей час продовжував сидіти за столом. Згодом ОСОБА_5 сказав йому, що необхідно вийти та піти купити сигарет, на що він погодився. Після чого ОСОБА_5 вийшов з будинку та пішов в невідомому йому напрямку, а він залишився в приміщенні будинку. Згодом він хотів зателефонувати та виявив відсутність свого мобільного телефону в себе в будинку, зрозумівши, що його викрав ОСОБА_5 . Підтверджує те, що обвинувачений ОСОБА_5 вибачався перед ним за даний вчинок і він його пробачає. Просить суд суворо не карати ОСОБА_5 та не позбавляти його волі.

Судом встановлено, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. За таких обставин, суд переконавшись, у відсутності сумнівів в добровільності позицій учасників процесу, згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням, зібраних досудовим розслідуванням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших, як-то: висновок експерта з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень КК України.

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч.3 ст.349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ч.1 ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 , являється особою раніше не судимою, повністю визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, що відповідно пом`якшує йому покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного, позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, щодо призначення обвинуваченому покарання, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнивши його від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням відповідних обов`язків визначених ст.76 КК України, яке на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні становлять 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 коп., а саме за проведення судової товарознавчої експертизи, висновок експерта №ЕС-19/123-22/7977-ТВ від 08.09.2022 року (довідка про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/123-22/7977-ТВ від 08.09.2022 року) (Т.1 а.с.43-49), які у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового провадження не оспорюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 368-371, 374, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 в доход державного бюджету документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні, які становлять 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 коп., а саме за проведення судової товарознавчої експертизи, висновок експерта №ЕС-19/123-22/7977-ТВ від 08.09.2022 року (довідка про витрати на проведення експертизи №СЕ-19/123-22/7977-ТВ від 08.09.2022 року) (Т.1 а.с.43-49).

Відповідно до ст.100 КПК України речовий доказ: тимчасово вилучене 05.09.2022 року у ОСОБА_6 майно - телефон марки «ZTE» моделі «Blade A3 2020» із ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_4 , який знаходиться на зберіганні у ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області (смт.Летичів, вул.І.Франка, 20, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області) після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 06.09.2022 року (ЄУН справи №678/972/22 провадження №1-кс-678-393/22) (Т.1 а.с.38).

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Летичівський районний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського районного суду

Хмельницької області ОСОБА_1