Справа № 274/1946/22 Провадження № 1-кс/0274/781/22
УХВАЛА
14.07.2022 м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
володільця майна - представника МКАРС ОСОБА_5 ,
власника майна - представника ТОВ "Йосипівське" ОСОБА_6 ,
власника майна - представника Бердичівської міської ради ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
В обгрунтування клопотання слідчий вказав, що досудовим слідством встановлено, що згідно отриманих даних, посадові особи комунальних підприємств м. Бердичева, з метою власного збагачення зорганізувалися та запровадили протиправний механізм пов`язаний з привласненням матеріальних цінностей очолюваних ними підприємств зокрема, талонів на бензин, дизпаливо та автомобільне газове паливо.
В ході розслідування фактично встановлено, що вказане дизельне пальне на ПСП "Агрофірма "Світанок" відсутнє.
При цьому будь-яких документів, які б свідчили про передачу вказаного майна ТОВ "Тех-сервіс" (договір зберігання, акти приймання передачі, тощо) відсутні.
30.05.2022 на підставі письмового дозволу директора ТОВ "Тех-сервіс" ОСОБА_10 , проведено огляд території вказаного підприємства, а також резервуарів, які знаходяться на території ТОВ "Тех-сервіс", що розташоване по вул. Шкіряників,14-а, м. Бердичів, Житомирська область. Під час огляду було встановлено, що у першому резервуарі кількість дизельного палива становить близько 5428 л, в другому резервуарі кількість дизельного палива становить близько 728,5 л, в третьому резервуарі кількість дизельного палива становить близько 1809,5 л, в четвертому резервуарі кількістю дизельного палива становить близько 64 222,24 л.
Окрім того, в ході огляду на території підприємства виявлено бензовоз із вмістом дизельного палива кількістю 5000 л на базі вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Йосипівське".
Таким чином, загальна кількість дизельного пального виявленого на території ТОВ "Тех-сервіс" становить 77 188 л.
Вказане пальне та бензовоз під час огляду було вилучено та передано на відповідальне зберігання курівнику ТОВ "Тех-сервіс" ОСОБА_10 . Фактичним володільцем майна є ТОВ "Тех-сервіс".
Відповідно до показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вказане дизельне паливо, яке знаходиться в резервуарах належних ТОВ "Тех-сервіс" та у бензовозі марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Йосипівське", у кількості близько 77,188 л, перебуває на балансі МКАРС.
Враховуючи, що вказане майно являється предметом злочину, постановою слідчого від 30.05.2022 останнє визнано речовим доказом.
Враховуючи, що попередні обміри палива здійснювались без залучення спеціалістів, а також технічних засобів для вимірювання, виникла необхідністю у встановленні точного об`єму палива, яке зберігається на території ТОВ "Тех-сервіс".
01.07.2022 на підставі ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 22.06.2022 із залученням спеціалістів та відповідної техніки, здійснено повторний вимір наявності пального у вказаних резервуарів, з метою встановлення його точної кількості.
Окрім цього, в ході огляду виявлено та вилучено бензовоз із вмістом дизельного палива кількістю 5000 л на базі вантажного автомобіля ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Йосипівське".
Таким чином, загальна кількість дизельного пального виявленого та вилученого на території ТОВ "Тех-сервіс" становить 45,426 л, яке постановою слідчого від 02.07.2022 визнано речовим доказом.
Вказує, що на адресу МКАРС та Бердичівської міської ради було скеровано вимоги про проведення інвентаризіції пального, а саме дизельного палива, яке перебуває на балансі МКАРС та було передано з КП "Управління автомобільних шляхів" ЖМР, проте останні відмовились провести інвентаризацію наявного майна.
Будь-які документи, які б свідчили про належність майна, що перебуває на території ТОВ "Тех-сервіс" МКАРС або територіальній громаді відсутні, як у ТОВ "Тех-сервіс", МКАРС так і у виконавчого комітету Бердичівської міської ради. Відсутні документи про передачу палива третім особам, жодні акти приймання-передачі МКАРС не підписував.
На думку слідства, на даний час відбувається розтрата комунального майна без рішення сесії міської ради, чим територіальній громаді завдаються збитки.
Наразі, доля понад 27 т дизельного палива, яке являлось комунальним майном невідома ні органу досудового рослідування, ні балансоутримувачу (керівнику МКАРС), ні особі у володінні якої фактично перебуває вказане майно (керівник ТОВ "Техсервіс").
Ряду підприємств, установ та організацій, виконавчим комітетом, з перевищенням наданих повноважень передається безкоштовно стратегічно важливі матеріальні цінності (дизельне паливо).
У разі не накладення арешту на вказане майно існує реальна загроза його знищення, адже саме із цією метою на даний час прийнято відповідне рішення виконкомом Бердичівської міської ради.
Враховуючи викладене, слідчий просить задовольнити клопотання.
ІІ Процедура та позиція учасників справи
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, та наполягав на його задоволенні, посилаючись при цьому на те, що у разі не накладення арешту на вказане майно існує реальна загроза його знищення. Додатково пояснив, що органом досудового розслідування з метою встановлення місця збереження дизельного пального, його об`ємів, документів прийому-передачі палива перед Бердичівською міською радою та МКАРС ініційовано проведення процедури інвентаризації наявності дизельного пального, натомість останніми вимоги не виконано. Тому, на думку прокурора, вказані обставини також є підставою для накладення арешту на майно з метою проведення його інвентаризації.
На запитання слідчого судді повідомив, що на підставі ухвали слідчого судді від 22.06.2022 проведено тимчасовий доступ до резервуарів, в яких міститься пальне на території ТОВ "Тех-сервіс" з метою заміру точної кількості пального, яке там зберігається та протоколом тимчасового доступу від 01.07.2022 вказане у клопотанні майно було вилучено, а вказане майно має статус тимчасово вилученого майна.
Представник Бердичівської міської ради ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечив. При цьому пояснив, що ухвалою слідчого судді від 14.06.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на дизельне пальне, однак вказане майно так і не було повернуто органом досудового розслідування володільцю. Після чого було повторно проведено заміри на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу та майно (дизельне паливо) було вилучено, але у меншій кількості, при цьому, що вказане майно перед проведенням тимчасового доступу було опечатано за попереднього огляду місця події.
Також звернув увагу, що в умовах військового стану накладення арешту на майно призведе до фактичної зупинки забезпечення надання житлово-комунальних послуг, оборонній діяльності в межах Бердичівської міської територіальної громади, та в свою чергу таке втручання є непропорційним переслідуваній меті арешту майна.
Володілець майна представник МКАРС ОСОБА_11 заперечив проти задоволення клопотання, підтримав доводи представника Бердичівської міської ради.
Представник ТОВ «Йосипівське» заперечив проти задоволення клопотання про накладення арешту на бензовоз із вмістом дизельного палива кількістю 5000л. на базі вантажного автомобіля марки ЗІЛ-130 д.н.з. НОМЕР_1 з підстав його необгрунтованості.
ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство
Так, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Як зазначено у ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Положеннями ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.173 КПК України, повинен врахувати, зокрема правову підставу для арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки
Ухвалою слідчого судді від 22.06.2022 надано дозвіл на тимчасовий доступ до резервуарів, в яких міститься пальне, що розташовані на території ТОВ "Тех-сервіс"(вул. Шкіряників,14-А, в м. Бердичів, Житомирська область) з метою заміру точної кількості пального, яке там зберігається із залученням відповідних спеціалістів у цій галузі.
01.07.2022 на підставі ухвали слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 22.06.2022 із залученням спеціалістів та відповідної техніки, здійснено повторний вимір наявності пального у вказаних резервуарів, з метою встановлення його точної кількості та вилучено вказане майно, про що 01.07.2022 складено протокол тимчасового доступу до речей і документів.
Разом з тим, вказаним протоколом тимчасового доступу речей і документів було одночасно і вилучено майно, зазначене у ньому.
У судовому засіданні прокурор зазначив, що вказане у клопотанні майно є тимчасово вилученим майном.
При цьому аналіз змісту статті 168 КПК України у взаємозв`язку з відповідними нормами статей 236 (обшук), 237 (огляд) КПК України показує, що тимчасово вилученим є будь-яке майно, яке одержане в результаті, зокрема: затримання особи в порядку, передбаченому; обшуку, огляду. Тимчасове вилучення майна під час обшуку та огляду здійснюється слідчим, прокурором, про що під час обшуку/огляду або негайно після їх здійснення складається протокол.
Натомість вказаних слідчих дій проведено не було, а майно було вилучено, як підтвердив прокурор у судовому засіданні, під час тимчасового доступу, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді від 22.06.2022.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що вказаною ухвалою, на яку посилається прокурор, надавався дозвіл на тимчасовий доступ до резервуарів, в яких міститься пальне, з метою заміру точної кількості пального, без його вилучення.
З огляду на наведене підстав вважати, що вказане у клопотанні майно, арешт на яке просить накласти прокурор, є тимчасово вилученим майном, не має.
Слідчий суддя також звертає увагу, що при розгляді заяв про втручання держави у здійснення права власності ЄСПЛ спершу розглядає, чи таке втручання здійснювалося для досягнення соціально значущої мети, а також у межах існуючого законодавства. Щодо першого критерію, Суд залишає державі можливість самостійного оцінювання.
Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді - органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під законом Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути доступним (accessible) та передбачуваним (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. Доступність закону означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. Передбачуваність означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.
При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод ЄСПЛ послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно необхідним у демократичному суспільстві ; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.
Згідно з вимогами ст.171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя оцінює накладення арешту на вказане в клопотанні майно як нерозумне обмеження права власності в даному кримінальному провадженні, непропорційне переслідуваному суспільному інтересу та таке, що порушує принцип справедливої рівноваги.
Разом з тим, слідчий обґрунтовуючи своє клопотання, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи осіб, про який йдеться у клопотанні слідчого.
Враховуючи, що безпосередньо під час розгляду справи, не доведено правових підстав для накладення арешту на майно у задовленні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.98,170,173,174,309 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 20.07.2022.

Слідчий суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА