Справа №357/6029/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1616/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.366 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів, Київської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, з середньою-технічною освітою, начальника сховища роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

визнано винуватим у скоєнні злочину, передбачених ч.1 ст.366 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень (чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень), з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, строком на один рік.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння злочину, передбачено ч.1 ст.366 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 обіймаючи посаду начальника сховища роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 та будучи службовою особою, 12.12.2018 перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , з прямим умислом, діючи з невірно зрозумілих інтересів служби, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документа накладної № В149 від 12.12.2018 про отримання майна на загальну суму 160000,00 грн., а саме напівавтомату зварювального інверторного професійного GI 13115 в кількості 1 шт., компресора з ресивером 100 л. професійного в кількості 1 шт., візків гідравлічних (рокла) DF 30 в кількості 2 штук, штабелера гідравлічного 1500 кг. в кількості 1 шт., пресу гідравлічного настільного 12 т в кількості 1 шт., стенду для діагностики та чистки форсунок 6К+ в кількості 1 шт., генератора бензинового YATO YT 85434 3.2-3/5 KWв кількості 1 шт., крану підкатного гідравлічного складного 2 т. в кількості 1 шт. та стенду для ремонту вантажних двигунів в кількості 1 шт., в повному обсязі, власноручно поставивши свій підпис в графі «Одержав» та відмітку «оприбутковано на склад» в даній накладній, що не відповідало дійсності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисниками ОСОБА_8 адвокатами ОСОБА_9 та ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій вони просять скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 .

Мотивуючи свої вимоги зазначають, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та такими що не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону України, не відповідає фактичним обставинам справи.

Сторона захисту стверджує, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, оскільки обвинувачений не мав умислу на внесення службовою особою до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей. Вину обвинувачений визнав під тиском суду.

Крім того, як стверджують апелянти, судом було допущено низку процесуальних порушень. Зокрема, всупереч вимогам ст.344 КПК України, судом після відкриття судового засідання не роз`яснювалося право відводу, а лише констатовано той факт, що дане право було роз`яснено на початку судового розгляду. Також, судом було порушено порядок допиту свідка, визначений ст.352 КПК України.

Допитані в судовому засіданні свідки та інші досліджені докази у своїй сукупності спростовують обвинувачення в частині не поставки товарно-матеріальних цінностей 12 грудня 2018 року, разом з тим, усупереч вимогам ст.337 КПК України, суд вийшов за межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, продовжив судовий розгляд, чим допустив неповноту судового розгляду та виніс необґрунтований вирок щодо ОСОБА_8 .

Обвинуваченим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року та закрити кримінальне провадження щодо нього .

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, зазначає доводи аналогічні доводам апеляційної скарги його захисників.

Заступником керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_10 подано заперечення, в яких він просить апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції відхилити.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки зроблені судом першої інстанції, повністю відповідають фактичним обставинам справи, та узгоджуються з показаннями самого обвинуваченого. Сторона обвинувачення вважає, що істотні порушення кримінального процесуального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, відсутні, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг немає.

У ході апеляційного розгляду захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 подано клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у якому він просить скасувати вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000012 від 27 лютого 2019 року закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином. Із часу вчинення інкримінованого діяння, пройшло більше трьох років. Враховуючи вказані обставини, вважає, що обвинуваченого необхідно звільнити від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданого клопотання, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в клопотанні, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 та ст.106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст.ст.284-288 КПК України).

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, у разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК України).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення вчинене 12 грудня 2018 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, відповідно до ст.12 КК України у редакції Закону від 15 листопада 2011 року №4025-VI, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є злочином невеликої тяжкості, відповідно до чинної ст.12 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України в редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Чинні положення п.2 ч.1 ст.49 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року №2617-VIII передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло три роки, обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, не вчинив нового кримінального правопорушення та висловив згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

Доводи апеляційних скарг не підлягають вирішенню у зв`язку зі звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження.

Керуючись ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Головуючий:

Судді: