Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/306/22 Головуючий у суді І-ї інстанції Кіровський районний суд м.Кіровограда
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 червня 2022 року, якою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, утримує малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, тимчасово мешкає в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.09.2019 року за ст.ст.190 ч.2, 357 ч.1, 70 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць. 27.12.2019 року звільнений з Синельниковської виправної колонії Дніпропетровської області № 94 по відбуттю строку покарання; обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 15 год. 30 хв. 29.06.2022 року по 15 год. 30 хв. 27.08.2022 року з визначенням застави у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 148 860 грн.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, ухвалити нову, якою відмовити в обранні запобіжного заходу. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що в ухвалі в порушення ст. 196 КПК України взагалі не зазначено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, суддя виніс ухвалу про взяття його під варту без з`ясування прямих доказів причетності його до інкримінуємих йому кримінальних правопорушень.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 04.06.2022 року, по АДРЕСА_2 , підійшов до раніше не знайомого йому ОСОБА_8 , та під приводом допомоги зняття готівки з банкомату, шляхом обману, заволодів банківською карткою останнього разом з інформацією про код доступу неї. Після цього, ОСОБА_5 , підмінив банківську картку потерпілого на іншу банківську картку, яку заздалегідь підготував та приніс з собою, тобто вчинив заволодіння офіційним документом шляхом шахрайства, вчинене з корисливих мотивів. Після чого, ОСОБА_5 з банкомату, по АДРЕСА_3 з банківської картки ОСОБА_9 зняв 20 000 гривень, тобто здійснив несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) мереж та повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані як заволодіння офіційним документом, шляхом шахрайства, вчинене з корисливих мотивів, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, як здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційних мереж, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, та повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про що 29.06.2022 року йому повідомлено про підозру.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.06.2022 задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001410 в межах строку досудового розслідування, з 15.30 год. 29.06.2022 по 15.30 год. 27.08.2022 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що у разі застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: так, відстоювання власної правової позиції, відсутність постійного місця проживання підозрюваного та тяжкість можливого покарання є приводом для можливого переховування підозрюваного, що призведе до розшуку ОСОБА_5 та затягування досудового розслідування. Попередні судимості за аналогічні злочини свідчать про ігнорування принципу мирного володіння майном, тобто підозрюваний у майбутньому буде мати можливість вчинити новий злочин. Обізнаність про місце проживання потерпілого є ризиком незаконного впливу на нього. Місце проживання підозрюваного не співпадає з місцем проведення досудового розслідування, тому існують ризики неявки та оголошення розшуку підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу підозрюваного, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, посягає на суспільні інтереси проти власності потерпілого, про що йому вручено повідомлення про підозру.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевірив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, про що зазначив в ухвалі.

Колегія суддів не погоджується з доводами підозрюваного щодо недоведеності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя встановив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки останній вчинив тяжкий злочин, санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до восьми років.
Тому, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Слідчий суддя, врахувавши дані щодо особи підозрюваного, та врахувавши ступінь тяжкості злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_5 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозрюваний обізнаний про місце проживання потерпілого, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його триманню під вартою.

Більш того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні корисливого, тяжкого кримінального правопорушення. Дії, в яких він підозрюється відбувались стосовно особи похилого віку. Злочин вчинив із заздалегідь підготовленим знаряддям вчинення злочину банківської картки на чуже ім`я. Попередні судимості за аналогічні корисливі злочини свідчать про повторність таких дій. Починаючи з 2008 року, підозрюваний не має законного джерела доходу, тривалий час не працює, не має визначеного місця реєстраційного обліку, постійно змінює місця проживання, тобто втрачає сталі соціальні зв`язки, ігнорує принцип мирного володіння майном в період воєнного стану.
При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом чи особисте зобов`язання, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Отже, на думку апеляційного суду, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є мотивованими.

Щодо апеляційних доводів підозрюваного про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, то вони не відповідають дійсності та суперечать матеріалам клопотання, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні зазначених злочинів підтверджується письмовими доказами, які перелічені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, і які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Інші посилання підозрюваного були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих злочинів, які посягають на суспільні інтереси проти власності, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 червня 2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: