Справа № 761/790/22
Провадження № 1-кс/761/1154/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , представника власника тимчасово вилученого майна адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Шевченківської прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002424, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и в:
12.01.2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в якому ставилось питання про накладення, з метою збереження речових доказів, арешту на майно, тимчасово вилучене 05 січня 2022 року в ході проведення огляду місця події проїжджої частини, за адресою: АДРЕСА_1 саме на: автомобіль марки «FORD» модель «EDGE», 2019 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ключі до вищевказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане ТСЦ 806 від 30.04.2021 року із забороною вчиняти будь-які дії відносно вказаного транспортного засобу, зокрема із забороною відчуження та експлуатації вказаного автомобіля. Також до клопотання про арешт, прокурором було долучено окреме клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що Шевченківським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002424, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор зазначає, що під час досудового розслідування було встановлено факт можливого вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України з боку невідомих осіб по відношенню до ТОВ «Автомобільна компанія «БОСС», що потягло за собою незаконне відчуження належного останньому автомобіля марки «FORD» модель «EDGE», 2019 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 .

22.07.2021 року дізнавачем ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 винесена постанова про оголошення у розшук автомобіля марки «FORD» модель «EDGE», 2019 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

05.01.2022 працівниками поліції у складі автопатруля за порушення правил дорожнього руху зупинено автомобіль марки «FORD» модель «EDGE», 2019 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 . Здійснивши перевірку транспортного засобу та його реєстраційних документів за допомогою баз «НАІС» та «Гарпун» підтверджено, що вищевказаний автомобіль перебуває у розшуку Шевченківського УП ГУНП у м. Києві.

В подальшому, під час огляду місця події вилучено автомобіль марки «FORD» модель «EDGE», 2019 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ключі до вищевказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане ТСЦ 806 від 30.04.2021 року.

Присутній у судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Власник арештованого майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечували вважаючи його необґрунтованим, а перелічене у ньому майно таким, що не може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні. Адвокат ОСОБА_3 надав слідчому судді письмові заперечення.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час проведення огляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Судом встановлено, що огляд місця події, під час якого було тимчасово вилучено майно, питання про арешт якого ставиться у клопотанні було проведено 05 січня 2022 року.

Оскільки положенням ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних без ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, строк, наданий законом прокурору для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, обчислюється з 05 січня 2022 року та спливає 06 січня 2022 року відповідно.

З клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся лише 10 січня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом процесуального строку.

До розгляду клопотання по суті, прокурором порушено питання про поновлення вказаного процесуального строку.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи що вилучення майна відбулось у переддень святкових днів, беручи до уваги відносно невелику величину пропущеного процесуального строку, слідчий суддя вважає за необхідне поновити прокурору строк на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Що ж стосується суті питання, порушеного прокурором у клопотанні, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінивши в сукупності долучені прокурором до клопотання матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що звертаючись з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна останній не навів достатніх доказів для однозначного висновку про відповідність вказаного майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Так, до клопотання прокурора не долучено доказів того, що перелічене у ньому майно було визнано у кримінальному провадженні речовим доказом, також не було долучено таких доказів і прокурором у судовому засіданні.

Крім того, слідчий суддя звертає окрему увагу на той факт, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем перелічених у клопотанні речей і накладення арешту на належне йому майно у даному випадку не може вважатись співмірним завданням кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення поданого клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 117, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Строк на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0002424, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України поновити.

У задоволенні клопотання прокурора Шевченківської прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002424, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.

Майно, що було тимчасово вилучено 05 січня 2022 року в ході проведення огляду місця події проїжджої частини, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль марки «FORD» модель «EDGE», 2019 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ключі до вищевказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане ТСЦ 806 від 30.04.2021 року негайно повернути власнику.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1