Справа № 460/2091/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/886/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000257 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рясне-Руське Яворівського району Львівської області, українки, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, працює лікарем хірургом КМП «Львівська МКЛ ім. Князя Лева», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника адвоката ОСОБА_10 ,

встановила:

Обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні правопорушення зач.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

На підставі ст.ст. 49, 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Апелянт вважає даний вирок незаконним, необґрунтованим та таким що прийнятий з грубим порушенням вимог законодавства України. Покликається, що її захисником було в суді першої інстанції подано клопотання про невизнання доказів допустимими оскільки їй їх в порядку ст. 290 КПК України відкрито не було. Судом у вироку лише зазначено, що слідчим було допущено помилку та не вказано в обвинувальному акті про відкриття доказів у кримінальному провадженні.

Зазначає, що їй надавалися для ознайомлення документи у справі, але без нумерації, без опису відповідно немає підтвердження з чим саме її було ознайомлено. У відповідності до ч.12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснила відкриття матеріалів провадження, то суд не вправі допустити відомості, які містяться в них, як докази по справі. Під час досудового розслідування вона послугами захисника не користувалася. Наголошує, що її не було належно викликано для ознайомлення зі справою, а слідчий приїхав до місця її проживання, вручив кілька аркушів на підпис, не залишивши їй ніяких документів і сказав чекати виклику в суд. Факт її відсутності в приміщенні Яворівського ВП 25.04.2019 підтверджується відсутністю у журналі поліції записів її прізвища, як особи яка прибула у відділення, при цьому є запис про явку потерпілої ОСОБА_9 . Результати проведення процесуальних дій фіксуються у протоколі у відповідності до вимог ч.1, 3 ст. 104, ч.1 ст. 106 КПК України. Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини гарантованих Конституцією України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 16 лютого 2018 року близько 12 год., знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті тривалих неприязних відносин розпочала конфлікт із своєю матір`ю ОСОБА_9 , під час якого умисно схопила ОСОБА_9 правою рукою за обличчя та штовхнула, в результаті чого потерпіла впала на ліжко, у подальшому ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень схопила потерпілу за волосся та почала тягнути, та коли потерпіла намагалась встати з ліжка ОСОБА_6 вхопила її правою рукою за шию та почала стискати, внаслідок чого своїми неправомірними діями спричинила потерпілій два синці на шиї зліва в ділянці кута нижньої щелепи, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи справа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_6 спричинила умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційні вимоги в повному обсязі, міркування прокурора про залишення без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченої, думку потерпілої ОСОБА_9 та її представника про відмову у задоволені апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, не зважаючи на невизнання ОСОБА_6 вини у скоєнні кримінального правопорушень за ч.1 ст. 125 КК України, судовий розгляд проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення.

При цьому суд першої інстанції врахував в сукупності всі встановлені обставини подій, які відбулися 16.02.2018 року.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона не вчиняла кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 125 КК України, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами та показами учасників судового процесу.

Апеляційні вимоги обвинуваченої були предметом дослідження в суді першої інстанції і всім обставинам справи та наявним в кримінальному провадженні документам було надано належну, правову оцінку у відповідності до чинного національного законодавства.

Так вина обвинуваченої доведена письмовими документами на які посилається сторона обвинувачення у справі та які безпосередньо досліджені судом першої інстанції, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.02.2018 року, відповідно до якого слідчий СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області прийняв усну заяву від ОСОБА_9 , яка просить прийняти міри до своєї доньки ОСОБА_6 , яка 16.02.2018 року близько 12 год. за місцем свого проживання нанесла їй тілесні ушкодження;

- висновком експерта №245 від 19.02.2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлено 2 синці на шиї зліва, в ділянці кута нижньої щелепи зліва, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи справа, які утворились від дії тупих предметів, можливо від удару і стиснення рукою, могли виникнути 16.02.2018 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2019 року та долученим відеозаписом на СD-диску, на якому свідок ОСОБА_11 розповів та показав за участю статиста як саме ОСОБА_6 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експертименту від 21.03.2019 року та долученою фототаблицею до протоколу слідчого експертименту, де потерпіла ОСОБА_9 добровільно показала як ОСОБА_6 вхопила її правою рукою за обличчя та штовхнула її на ліжко, та коли ОСОБА_9 знаходилась на ліжку, ОСОБА_6 схопила її за волосся та тягнула, в результаті чого ОСОБА_12 з`їхала з ліжка та під час того ОСОБА_6 схопила ОСОБА_9 рукою за шию та почала стискати;

- ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 23.04.019 року, якою вирішено провести допит свідка ОСОБА_11 під час досудового розслідування в судовому засіданні Яворівського районного суду Львівської області;

- відеозаписом допиту свідка ОСОБА_11 допитаного під час досудового розслідування в судовому засіданні в порядку ст. 225 КПК України, який знаходиться на CD-диску, де надав суду покази, що потерпіла є його дружиною, а обвинувачена донькою. У 2018 році працював на фірмі по виготовленні пластмасових труб на «Погружчику», робочий день був ненормований, інколи працював до 20 год, інколи до 22 год, однак на обідній час на годинку відпускали додому, тим більше додому було недалеко, 15 хв їзди на велосипеді. 16.02.2018 року близько 12.15 год приїхав додому на обід та почув крик з будинку, зайшовши в будинок побачив, що донька правою рукою взяла дружину за обличчя та кинула на диван, після чого взяла її за волосся та стягнула на підлогу, коли дружина знаходилась на підлозі біля дивану взяла її правою рукою за шию та почала душити. Донька не бачила, що він був у будинку, і лише коли він запитав в неї « ОСОБА_13 що ти робиш?» вона відійшла від дружини та пішла в іншу кімнату. Суперечка тривала можливо 3 хв, максимум до 5 хв. Він вже не розбирався, що сталось, оскільки закінчувалась обідня перерва, вирішив вже ввечері, після роботи дізнатись, що сталось. Конфлікти відбувались постійно, донька і його також била по обличчі, а коли в будинок прийшов жити зять почало відбуватись справжнє пекло;

- висновком експерта №45/2019 від 28.03.2019 року, відповідно до якого локалізація і характер ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_9 відповідають показанням, викладеним потерпілою та свідком ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту, зокрема, синці на шиї і в ділянці нижньої щелепи зліва, крововилив в слизовій оболонці верхньої губи справа могли виникнути внаслідок удару рукою і стискання кінчиками пальців в означені анатомічні ділянки.

Крім допиту потерпілої та дослідження письмових документів судом допитано свідків зокрема допитано в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що є директором ТзОВ «Мазур», станом на 16.02.2018 року у нього на підприємстві працював ОСОБА_11 . ОСОБА_15 працював столяром. О 8 год. ОСОБА_16 заступав на зміну, від роботи відлучатися не мав би, однак мав можливість відлучитися. З 12 год. до 13 год. була обідня перерва для столярного цеха. ОСОБА_16 проживав за 3 км від роботи, в цей день був на робочому місці, він ходив на роботу пішки або їздив на велосипеді, однак це була зима, тому на велосипеді в цей час не їздив, хоча допускає, що міг поїхати.

Покликання апелянта на те, що свідок ОСОБА_11 працював в ТзОВ «Мазур» на зміні в котельні 16-17 лютого 2018 року, не спростовують його показів, та показів свідка ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_11 працював у столярному цеху, адже до справи не долучено витягу з трудової книжки про те на якій саме посаді ОСОБА_11 числився на підприємстві.

Апеляційні вимоги щодо не відкриття стороні обвинувачення матеріалів провадження не знайшли підтвердження ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанцій. У матеріалах наявна розписка підозрюваної ОСОБА_6 про отримання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування за підписом ОСОБА_6 від 25.04.2019 (а.с.5), а також в реєстрі до матеріалів є запис про надання ОСОБА_6 та ОСОБА_9 доступу до матеріалів досудового розслідування (а.с.4), які документально не спростовані учасниками процесу в суді першої інстанції. Крім того у справі був проведений слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_9 , який доводить факт події та спосіб вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою.

У суді апеляційної інстанції представник потерпілої підтвердив факт ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченій покарання а є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченої, для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченої, відтак підстав для
скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від 28 липня 2021 року відносно ОСОБА_6 , за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: