ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6122/21 Номер провадження 11-кп/814/790/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 21 квітня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів- до 19 червня 2022 року включно обвинуваченому ОСОБА_8 .

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Шишаки, Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, має на утриманні неповнолітню доньку 2009 р.н. та малолітню доньку 2016 р.н., працює приватним підприємцем « ОСОБА_9 », зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-13.02.2013 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

-26.11.2013 Шишацьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.263,ст.69 КК України до штрафу в розмірі 1190 грн.;

-31.01.2017 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185,ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком 3 роки;

-19.04.2022 Козельщинським районним суду Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України визнано невинним у вчиненні кримінального правопорушення( крадіжки) 27.06.2021, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення 23.04.2021 і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком-2 роки.

-31.05.2022 Козельщинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.289 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 19.04.2022. остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вирок не набрав законної сили.

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.185 КК України.

Приймаючи рішення місцевий суд урахував: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, те, що обставини, що слугували підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з часом не змінилися, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 є приватним підприємцем, має на утриманні 2 неповнолітній дітей; неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 16 епізодів таємного викрадення чужого майна, а під час досудового розслідування оголошувався в розшук через порушення ним обов`язків, визначених КПК України, раніше судимий.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21.04.2022 та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Свої вимоги захисник ОСОБА_7 мотивує тим, що доки не ухвалено вирок суду, обвинувальний акт -це припущення, а рішення суду про обрання чи продовження строків тримання під вартою не може грунтуватись на припущеннях, а докази, на підтвердження ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурором не надавались , судом не досліджувались і відсутні в матеріалах справи.

Вказує, що районним судом було зазначено, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду , бо його було оголошено в розшук, але судом не було взято до уваги, що слідчий не направляв, а ОСОБА_8 не отримував повісток про виклик.

Повідомляє, що строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого закінчився 19.10.2021, а 21.10.2021, 22.10.2021, 23.10.2021 ОСОБА_8 прибував до слідчого і ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження після їх відкриття згідно ст.290 КПК України.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України є несудимим.

Зазначає, що слідчим суддею не було розглянуто питання, щодо визначення розміру застави, що є порушенням норм процесуального права і підставою для скасування ухвали слідчого судді. Також судом зазначено, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КК України але в рішенні не наведено обставини, докази та мотиви , з яких суд прийшов до такого висновку.

Вказує, що в клопотанні про зміну запобіжного заходу зазначається, що обвинувачений ОСОБА_8 бажає виконати свій Конституційний обов`язок з Захисту України від збройної агресії Російської Федерації та зобов`язується протягом 24 годин прибути до військомату для мобілізації.

Звертає увагу, що судом не були враховані письмові докази, надані стороною захисту та просить їх повторно дослідити.

Перевіривши матеріали провадження, заслухавши пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, розгляд апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 21.04.2022 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться за участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Враховуючи все вищеперераховане суд встановив, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Посилання адвоката на те, що наведені прокурором ризики є недоведеними, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Київського районного суду м.Полтави від 21.04.2022.

Колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, дані про його особу та навів мотиви, з яких прийняв оскаржуване судове рішення.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2,3 ст.185 КК України крадіжці, вчиненої повторно або за попередньою змовою групо осіб, за який передбачена відповідальність, у разі доведення вини, арешт на строк від 3 до 6 місяців або обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк; крадіжці, поєднаній з проникненням у житло, інше приміщення, чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, за який передбачена відповідальність, в разі доведення вини, позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Отже, доводи апеляційної скарги про недоведеність існування ризиків, передбачених п.1,5 ст.177 КПК , колегія суддів вважає непереконливими.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Твердження сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з підстав того, що він може брати участь у обороні України, є непереконливими, оскільки будь-яких відомостей щодо надходження до установи попереднього ув`язнення чи суду запиту органу, який здійснює оборону України, про доцільність мобілізації обвинувачених - немає. До того ж, висока суспільна небезпека та конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_8 дій по вчиненню тяжких кримінальних правопорушень, з урахуванням у сукупності даних про особу обвинуваченого, свідчать про наявність ризиків вчинення останнім дій по ухиленню від виконання рішень, а також продовження протиправних дій, які створять загрозу суспільству, в умовах воєнного стану, після звільнення його з установи попереднього ув`язнення з ініційованої захисником підстави.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не визначив розмір застави та колегія суддів з цим погоджується, оскільки з наданих під час апеляційного розгляду прокурором ОСОБА_6 постанови від 27.10.2021 та ухвали від 28.10.2021 (справа №552/3880/21 провадження 1-кс/552/1685/21) вбачається, що ОСОБА_8 оголошувався в розшук та був затриманий з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що повністю підтверджує ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та те, що альтернативний запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки під час розгляду колегії суддів було повідомлено, що Козельщинським районним судом Полтавської області 19.04.2022 та 31.05.2022 було ухвалено вироки за обвинуваченням ОСОБА_8 .

Згідно вироку від 19.04.2022 ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України у вчиненні кримінального правопорушення (крадіжки) 27.06.2021 та виправдано через недоведеність та визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення 23.04.2021 за ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Згідно вироку від 31.05.2022 Козельщинського районного суду Полтавської області ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 19.04.2022. остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.Дане рішення не набрало законної сили.

Тобто, зазначене вище підтверджує існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та те, що судом першої інстанції у повній мірі досліджені обставини, за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення: обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину; дані про його особу: працює, не має міцних соціальних зв`язків, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, раніше судимий, оголошувався в розшук під час досудового розслідування, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 21.04.2022 року відносно ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4