15.08.2022 Справа № 756/6287/22
Унікальний № 756/6287/22
Провадження № 1-кс/756/1093/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

законного представника підозрюваного: ОСОБА_5
підозрюваного: ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду міста Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене заступником керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, учня 10-го класу 139 ЗОШ в м.Києві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000759 від 14.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з заступником керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження № 0000759 від 14.05.2022 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000759 від 14.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.05.2022 приблизно о 20:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив умисні дії, які виразилися у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування), вчиненому групою осіб, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до спливу строку дії попередньої ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва, який спливає 16.08.2022, оскільки з метою повного та всебічного дослідження обставин вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, необхідно вчинити ряд слідчих та процесуальних дій.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає достатніми підстави для продовження запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ухилятися від органів досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілого та іншим чином перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.
На думку слідчого, обставини, встановлені під час досудового розслідування, з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення злочину, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, стосовно підозрюваного має бути продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
У судовому засіданні прокурор надав уточнення до клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням якого просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000759 від 14.05.2022, без визначення застави. При цьому, зазначив, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ризики у кримінальному провадженні не перестали існувати.
Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, аргументуючи свою позицію тим, що було допущено порушення положень КПК України під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 , його підзахисний не набув статусу підозрюваного і тому перебуває під вартою незаконно.
Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід на будь який не пов`язаний триманням під варто, вказав, що забезпечить належну поведінку підозрюваного.
Підозрюваний зазначив, що не має наміру впливати на свідків, потерпілого та переховуватись від органів досудового розслідування. При цьому зазначив, що розуміє яке клопотання на даний час є предметом розгляду, а також повідомив, що розуміє у зв`язку з чим був затриманий працівниками поліції. Підтвердив факт свого перебування, близько 22 год. 00 хв. 13.05.2022 в квартирі АДРЕСА_4 .

Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Так, слідчим суддею встановлено, що СВ Оболонського УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000759 від 14.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.
16.05.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.
11.07.2022 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у вигляді у вигляді тримання під вартою до 16.08.2022 включно.
11.08.2022 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 16.09.2022.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до частин 3, 4 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування, слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя, вважає, що докази, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, долучено до матеріалів клопотання.
Крім того, слідчий суддя враховує, що наявність обґрунтованої підозри було встановлено слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" (рішення від 09.10.2008), у тексті підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії", № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", № 25444/94, п.52; рішення від 25.07.2000 у справі "Матточіа проти Італії", № 23969/94, п.58; рішення від 20.04.2006 у справі "І.Н. та інші проти Австрії", № 42780/98, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03.2001 у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п.54, а також "Даллос проти Угорщини", п.47).
Доводи захисту про допущені порушення положень КПК України під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 , не є підставою для відмови у задоволені клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Наряду з вказаним, у п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які об`єктивно неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді.
Як зазначає орган досудового розслідування, без проведення зазначених слідчих та процесуальних дій завершити досудове розслідування та прийняти законне рішення неможливо.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм і застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, склад сім`ї, вагомість наявних доказів у кримінальному провадженні, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, однак, наведене, на думку слідчого судді, не може свідчити на користь зменшення заявлених ризиків.
Вирішуючи дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ризики не зменшились, продовжують існувати, та прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.
Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 або його зміни на більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наявність, позитивної характеристики, соціальні зв`язки, не є тим стримуючим фактором на даному етапі, який забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.
Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного не допускає його тримання під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.
За таких обставин, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 183, ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованих діянь, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене заступником керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000759 від 14.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000759 від 14.05.2022, а саме до 16.09.2022 включно, без визначення застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1