Справа №949/40/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 25 листопада 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, непрацюючого, розлученого, відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

23 листопада 2020 року, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з ціллю крадіжки чужого майна, біля 05 год. 45 хв., зайшов на подвір`я ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_1 . Після цього впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов в гараж ОСОБА_5 , в якому виявив та викрав велосипед марки "АІСТ", власником якого є ОСОБА_6 , чим заподіяв останній матеріальних збитків на суму 1533,33 грн. В подальшому, ОСОБА_4 привів викрадений велосипед до себе додому, розібрав його на частини, які в подальшому заховав по різних місцях, чим довів свій злочинний умисел до кінця.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням в інше приміщення, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 23 листопада 2020 року біля 05:00 год., до нього зателефонував невідомий йому чоловік та попросив його відремонувати велосипед, сказавши при цьому, що даний велосипед він вже бачив і той знаходиться біля пам`ятника навпроти музею. Невідомого чоловіка, який до нього зателефонував, він по голосу не впізнав і той йому не представився. Після цього він одягнувся та пішов забрав велосипед, який стояв біля пам`ятника навпроти музею села Висоцьк і привів його додому. У даному велосипеді була пошкоджена ліва педаль, а саме педаль була прикручена дротом до сідла. Вказаний велосипед він завів до себе в гараж і там його залишив. З даним велосипедом він нічого не робив. 23 листопада 2022 року біля 07:00 год., в курнику, він побачив раму від велосипеда сірого кольору. Він одразу ж впізнав вказану раму, а саме що це рама від велосипеда ОСОБА_5 . Після цього він розповів про це своїй колишній дружині ОСОБА_7 . В подальшому він пішов до ОСОБА_5 та попросив його забрати свою раму від велосипеда, однак останній відмовився. Пізніше до нього прийшов дільничний інспектор поліції, який також відмовився забрати вказану раму. На вказану раму він почепив свої колеса і їздив певний час, поки ту раму не вилучили слідчі. Через декілька днів після того, як в нього вилучили раму від велосипеда ОСОБА_5 , він помітив, що нема його велосипеда. Коли він зайшов до господарства свого брата ОСОБА_8 , то побачив біля сараю свого велосипеда, на якому заднє колесо було не його, і тоді він зрозумів, що це колесо від велосипеда ОСОБА_5 . Велосипед він забрав і пішов додому. Про це він повідомив ОСОБА_9 , який згодом сфотографував дане колесо. 04 грудня 2020 року, коли він прийшов до сусідки ОСОБА_10 , то на її подвір`ї він побачив своє покривало, яким був накритий якийсь круг( на його думку) це колесо від велосипеда. Не піднімаючи покривало, він одразу ж повідомив про це ОСОБА_9 , що на подвір`ї ОСОБА_10 може бути друге колесо від велосипеда. Після цього, він разом із ОСОБА_11 пішли до подвір`я ОСОБА_10 та виявили там під покривалом переднє колесо від велосипеда ОСОБА_5 . Окрім того ОСОБА_4 додав, що крадіжку велосипеда з гаража ОСОБА_5 він не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона має у власності велосипед марки "АІСТ", який нею був придбаний ще у 2011 році. Весною 2020 року, рама у вказаному велосипеді була перефарбована у сірий колір. З 14 на 15 листопада 2020 року, її племінник ОСОБА_12 ночував у її, та коли йшов додому, то з її дозволу взяв велосипед. Після цього, вказаний велосипед знаходився у її племінника ОСОБА_13 23 листопада 2020 року, до неї зателефонував її брат ОСОБА_14 та сказав їй, що велосипед викрали. 25 листопада 2020 року раму від її велосипеда було вилучено працівниками поліції у ОСОБА_4 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 суду показала, що 01 грудня 2020 року біля 21:30 год., вона прийшла додому та її чоловік ОСОБА_8 розповів їй, що його брат ОСОБА_4 сьогодні привів до них свого велосипеда синього кольору. Колеса в даному велосипеді були різні. Заднє колесо було більше ніж переднє. 03 грудня 2020 року працівниками поліції з даного велосипеда було вилучено заднє колесо.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що 23 листопада 2020 року біля 08:00 год., ОСОБА_16 зайшов до будинку і сказав, що їх "підставили", підкинувши раму від велосипеда до їхнього сараю. Після цього, вона пішла подивись та виявила раму від велосипеда, сірого кольору, без коліс. Також свідок ОСОБА_7 суду додала, що 22 листопада 2020 року біля 19:00 год., ОСОБА_16 приніс до будинку свій велосипед і почав його ремонувати, за що вона насварила. Після цього, біля 21:00 год., він забрав велосипед та пішов з будинку, періодично повертавшись додому близько трьох разів, щоб випити вина і знову йшов з будинку. Додому ОСОБА_16 повернувся 23 листопада 2020 року біля 02:00 год. та повідомив, що ходив по цигарки. Також ОСОБА_7 суду додала, що ОСОБА_16 схильний до крадіжок.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що 01 грудня 2020 року біля 09:00 год., він побачив, що за його сараєм стоїть велосипед синього кольору, що належить його брату ОСОБА_17 . Біля обідньої перерви того ж дня, до нього додому прийшов його брат ОСОБА_16 , який почав розмову за велосипеди. На його запитання, чому в нього за сараєм стоїть його велосипед, ОСОБА_16 попросив не чіпати велосипед. Про те, що заднє колесо у даному велосипеді не його, він нічого не повідомив. Ввечері того ж дня, його дружина ОСОБА_15 прийшла додому та він розповів їй про велосипед брата ОСОБА_16 , що стоїть за сараєм. Вказаний велосипед до нього за сарай, на його думку, привів сам ОСОБА_16 , тим самим зводить на нього наклеп.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що 15 листопада 2020 року його син ОСОБА_18 ,приїхав додому велосипедом, що належить тітці ОСОБА_6 . Велосипед був сірого кольору та зберігався у них у цегляному сараї разом з їхніми велосипедами. 23 листопада 2020 року біля 08:00 год., до нього приїхав ОСОБА_4 , який був на емоціях та повідомив йому, що раму від велосипеда його сестри ОСОБА_6 , вночі підкинули йому до курника. Після цього, він пішов до свого сараю і побачив, що велосипед сестри дійсно зник. Він зателефонував до сестри та повідомив про крадіжку. Він почав просити у ОСОБА_4 , щоб той повернув викрадений велосипед, однак ОСОБА_4 йому сказав, що він нічого не викрадав+. Після цього, він зателефонував до ОСОБА_7 і запитав, чи дійсно у неї у дворі знаходиться рама від велосипеда. ОСОБА_7 підтвердила наявність в неї на подвір`ї рами від невідомого велосипеда.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 суду показав, що на початку листопада місяця 2020 року, його брат ОСОБА_18 привів додому велосипед, що належить їх тітці ОСОБА_6 . Велосипед був перефарбований у сірий колір, марки "АІСТ". Вказаний велосипед зберігався у них в гаражі. 23 листопада 2020 року, батько повідомив йому, що велосипед його тітки ОСОБА_6 викрали з гаража. Також, до них приходив їх сусід ОСОБА_20 , який повідомив, що йому в сарай підкинули раму від велосипеда їх тітки ОСОБА_6 . Раму від велосипеда в ОСОБА_4 вони так і не забирали. 01 грудня 2020 року, коли він йшов зі школи, його зустрів ОСОБА_4 і сказав, що його рідний брат ОСОБА_21 вкрав в нього, його ж велосипед і запропонував йому сходити до братового будинку та подивитись на велосипед. Біля 15 год. 42 хв., вони зайшли на подвір`я ОСОБА_8 , де за сараєм стояв велосипед ОСОБА_4 синього кольору. Оглянувши вказаний велосипед, він помітив, що на велосипеді стоїть заднє колесо від велосипеда його тітки ОСОБА_6 . Вказане колесо він сфотографував і сказав про це своєму батьку. Перед цим, ОСОБА_4 повідомив йому, що перед тим, як в нього викрали велосипед, на ньому стояло його заднє колесо, а зараз стоїть колесо ОСОБА_6 04 грудня 2020 року, до них прийшов ОСОБА_4 та повідомив, що бачив переднє колесо від велосипеду їх тітки ОСОБА_6 і воно знаходиться на подвір`ї ОСОБА_10 . О 08 год. 46 хв., перед тим як йти до школи, він разом із ОСОБА_4 зайшли на подвір`я ОСОБА_10 , де біля сараю стояло колесо від велосипеда його тітки ОСОБА_6 . Потім на вулицю вийшла ОСОБА_10 та повідомила, що дане колесо до неї у двір підкинув ОСОБА_20 . Колеса в ОСОБА_8 та ОСОБА_10 він не забирав, а лише сфотографував їх.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що 04 грудня 2020 року біля 09:00 год., до її будинку зайшов ОСОБА_4 та хотів випити чашку каву, однак вона вигнала його з будинку. Через деякий час, коли вона вийшла з будинку, то біля підсобного приміщення помітила колесо від велосипеда. На подвір`ї в той момент знаходився ОСОБА_4 та ОСОБА_19 , якому ОСОБА_4 щось показував. Побачивши дане колесо, вона сказала ОСОБА_19 , що дане колесо їй підкинув ОСОБА_4 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_22 суду показав, що 22 листопада 2020 року біля 16:00 год., до нього додому прийшов ОСОБА_20 , який під час спілкування пропонував йому викрасти велосипед у сусіда ОСОБА_5 , на що він відмовився. Біля 23:00 год. того ж дня, коли він перебував вдома, до нього знову прийшов ОСОБА_20 , однак про велосипед він йому вже нічого не говорив. 23 листопада 2020 року біля 07:00 год., ОСОБА_4 знову прийшов до нього додому та розповів, що йому підкинули раму від велосипеда, що належить ОСОБА_5 .

Прокурором надано на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, у тому числі характеризуючі дані обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні з огляду на пояснення та докази, зібрані в ході досудового розслідування і досліджені в ході судового розгляду характеризуючі дані, а також, враховуючи обставини справи, просила визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання, передбачене санкцією даної статті, а саме у вигляді позбавлення волі на строк три роки і два місяці зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального кодексу України зі встановленням іспитового строку один рік з покладенням обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України. Також просила суд стягнути із обвинуваченого витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні, що становлять 326,90 грн.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілої, допитавши свідків, оцінивши у сукупності вищезазначені пояснення, а також дослідивши письмові докази, надані прокурором, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, а його дії кваліфікує за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження, які були оглянуті та досліджені в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 25 листопада 2020 року та ілюстративною таблицею до нього (а.п. 11-16);

- заявою ОСОБА_4 про надання добровільної згоди на проведення огляду його господарства (а.п. 17);

- протоколом огляду місця події від 25 листопада 2020 року та ілюстративною таблицею до нього (а.п. 18-27);

- заявою ОСОБА_15 про надання добровільної згоди на проведення огляду велосипеда синього кольору, що знаходиться в неї на подвір`ї (а.п. 28);

- протоколом огляду місця події від 03 грудня 2020 року та ілюстративною таблицею до нього (а.п. 29-32);

- заявою ОСОБА_10 про надання добровільної згоди на проведення огляду її господарства (а.п. 33);

- протоколом огляду місця події від 04 грудня 2020 року та ілюстративною таблицею до нього (а.п. 34-36);

- заявою ОСОБА_23 про надання добровільної згоди на проведення огляду склад-магазину (а.п. 37);

- протоколом огляду місця події від 04 грудня 2020 року та ілюстративною таблицею до нього (а.п. 38-42);

- постановою про приєднання речових доказів від 28 листопада 2020 року (а.п. 43);

- відеозаписами з камер відеоспостереження, що містяться на диску 8*DVD-RDS RIDATA 9.4 GB (а.п. 44)дослідженими в судовому засіданні;

- висновком експерта №3.2-1409/20 від 01 грудня 2020 року (а.п. 64-72);

- постановами про приєднання речових доказів від 07 грудня 2020 року (а.п. 88, 90).

Оцінюючи надані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку доведена, а тому кваліфікує його дії за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.
До таких висновків суд приходить в результаті детального аналізу обставин події, поведінки обвинуваченого до, під час і після вчинення кримінального правопорушення.
Суд, відповідно до статей 86, 94 Кримінального процесуального кодексу України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

На підставі статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, матеріали кримінального провадження містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до статей 65-67 Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Обставиною, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 Кримінального кодексу України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Крім того, при призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_6 , яка щодо призначення міри покарання обвинувачеому ОСОБА_4 поклалася на розсуд суду. Претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, оскільки завдана їй матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення велосипеда.

Також суд при винесенні покарання обвинуваченому враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 Кримінального кодексу України), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 Кримінального кодексу України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Тому, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з того, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є кримінальним правопорушенням проти власності та у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до тяжких злочинів.

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог положень статті 65 Кримінального кодексу України бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також інші дані про обвинуваченого.

Вивчаючи особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, не працює, розлучений, схильний до вживання алкогольних напоїв, часто вчиняє сварки в сім`ї (а.п. 102); ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, однак, відповідно до вимог статті 89 Кримінального кодексу України раніше несудимий (а.п. 104, 107), не перебуває на обліку у лікаря-психіатра (а.п. 110), перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 110), страждає активною алкогольною залежністю без психотичних розладів психіки та поведінки і не потребує на даний час примусового лікування з приводу активної алкогольної залежності (а.п. 74-76).

Тому, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 3 статті 185 Кримінального кодексу України, за якою кваліфікуються його дії, а саме у вигляді трьох років та двох місяців позбавлення волі та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального кодексу України зі встановленням іспитового строку один рік з покладенням обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді від 22 грудня 2020 року, було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, термін дії якого закінчився 22 лютого 2021 року.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні становлять 326,90 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи, які на підставі частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Керуючись статтями 100, 124, 368, 370, 371, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання - 3 (три) роки і 2 (два) місяці позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік з покладенням відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_17 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- раму від велосипеда "АІСТ" за номером 184177-11 та два колеса від велосипеда, що знаходяться на зберіганні ОСОБА_6 - повернути власнику ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці с. Висоцьк, Сарненського району Рівненської області;

- диск 8*DVD-RDS RIDATA 9.4 GB, з відеозаписами за слідуючими номерами: NVR-ch4 main 3000-2020112, NVR-ch4 main 0003-2020112, NVR-ch9 main 03000-2020112 - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000382.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у вказаному кримінальному провадженні в розмірі 326,90 грн. (триста двадцять шість гривень 90 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1