Номер провадження: 11-кп/813/1262/22
Номер справи місцевого суду: 522/2317/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2022 року про продовження ОСОБА_7 , обвинуваченому за ч.5 ст.185 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.05.2022 року,
установив
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2022 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 2 041 863 (два мільйони сорок одна тисяча вісімсот шістдесят три) грн..
Мотивуючи своє рішення, суд врахував обставини, передбачені ст. 177-178 КПК України, відомості про особу обвинуваченого, те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним, та існування ризиків того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від суду, тобто підстав для застосування відносно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування своїх вимог зазначає:
-ризики, на які посилається прокурор та суд першої інстанції відсутні, нічим не підтверджені;
-обвинувачений зазначає, що має міцні соціальні зв`язки, зокрема: постійне місце проживання, дружину та малолітню дитину на утриманні;
-має бажання долучитись до лав ЗСУ.
На підставі цього, обвинувачений просить ухвалу суду скасувати та змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на такий, що не пов`язаний із позбавленням волі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про слухання справи був сповіщений належним чином.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду в зв`язку з веденням військового часу доставлений не був, а встановити відеозв`язок для проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надалось можливим з технічних причин, тому з огляду на присутність в судовому засіданні захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 колегія суддів вирішила провести розгляд апеляційної скарги без участі прокурора та обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

На думку апеляційного суду, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК України та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є таким, який застосовується у виключних випадках, тобто, коли застосування більш м`якого запобіжного заходу може завадити виконанню завдання кримінального провадження.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, якій, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, на даній стадії, зокрема при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.
Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України, питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.
Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги про те, що ризики, на які вказує суд в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно існування ризику переховування від органу досудового розслідування чи суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватості, а також факт того, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, тобто має місце наявність ризику, передбаченого п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, що вказує на ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, - вчинення іншого злочину.

Крім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції відносно того, що обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з огляду на те, що йому відомі їх анкетні данні та місця проживання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийняв до уваги відсутність стійких соціальних зв`язків, відсутність працевлаштування, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , чим виконано вимоги ст. 178 КПК України.

Апеляційним судом встановлено, що наявні ризики у вказаному кримінальному провадженні не зменшилися та не змінились.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції взяв до уваги обставини вчинення злочину і дійшов обґрунтованого висновку про те, що в цьому випадку суспільний інтерес перебування обвинуваченого під вартою переважає особистий інтерес обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність дружини та малолітньої дитини на утриманні є необґрунтованими, оскільки стороною захисту на підтвердження вказаних обставин не було надано жодних доказів.

Твердження сторони обвинуваченого ОСОБА_7 , про те, що він бажає бути корисним для армії під час військового стану на території України, зокрема хоче вступити до лав ЗСУ, є непереконливим з огляду тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 не позбавлений права звернутися до прокурора-процесуального керівника в даному кримінальному провадженні із клопотанням про скасування/зміну запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації, але в порядку ст.616 КПК України.
Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, не встановлено.

Відповідно до положень п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 177-178, 331, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2022 року про продовження ОСОБА_7 , обвинуваченому за ч.5 ст.185 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.05.2022 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4