Ширяївський районний суд Одеської області
12.07.2022 Справа №: 518/226/22 Провадження № 1-кп/518/31/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2022 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве кримінальне провадження № 0000065 від 21.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь, Республіки Молдова, особи без громадянства, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого: 23.12.2016 року Суворівським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, покарання відбуте; 07.09.2020 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 310 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу 8500,00 гривень, покарання відбуте, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Епізод № 1.
У червні 2021 року, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу для власного вживання.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу, у червні 2021 року, ОСОБА_4 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, порушуючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 з подальшими змінами до нього, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і зловживанню ними» від 15.12.1995 з подальшими змінами до нього, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 з наступними змінами та доповненнями, на присадибній ділянці домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , де він на той час проживав, зірвав гілку з куща раніше висадженої та вирощеної ним рослини роду конопель, тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, для особистого вживання, без мети збуту.
Після цього, ОСОБА_4 приніс зірвану гілку рослини роду конопель до свого місця мешкання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де висушив та подрібнив руками дану рослину конопель, яку в подальшому вживав шляхом куріння.
Залишки виготовленого ОСОБА_4 наркотичного засобу - канабіс, останній розфасував до паперових згортків та поліетиленового пакету, та почав носити їх при собі, для того щоб у будь-який момент вжити шляхом куріння.
У подальшому, 21.11.2021 року біля 12:40 год. ОСОБА_4 , проїжджаючи на велосипеді по АДРЕСА_2 , був зупинений оперуповноваженим сектору карного розшуку Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, яким візуально було виявлено наявність у лівій руці ОСОБА_4 мисливського ножа, який останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Після цього, 21.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 13:10 години по 13:35 години, службовими особами відділення поліції № 2 Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області у рюкзаці ОСОБА_4 було виявлено та вилучено чотири паперові згортки і один поліетиленовий пакет з подрібненою рослиною роду конопель, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, канабісом - обіг якого заборонено, який останній незаконно перевозив. Загальна маса виявленого та вилученого у ОСОБА_4 канабісу склала 333,3 грам, у висушеному стані.
Згідно до наказу Міністерства хорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», канабіс - цілі або різного ступеня подрібнення будь-які частини рослини роду коноплі або їх суміш (за винятком власне дозрілого насіння) незалежно від того, піддавались вони екстракції, деструкції, гниттю чи враженню пліснявою, вага канабісу у невеликому розмірі складає до 5 г.
Епізод № 2.
ОСОБА_4 , маючи умисел спрямований на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, приблизно у листопаді місяці 2020 року, за місцем свого мешкання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з підручних у господарстві матеріалів, шляхом обробки металу та полімерного матеріалу, виготовив саморобний металевий мисливський ніж загального призначення.

Усвідомлюючи, що виготовлений ним предмет є холодною зброєю, а як наслідок розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_4 добровільно не здав зазначений ніж до правоохоронних органів та почав носити його при собі без передбаченого законом дозволу. Зокрема, такі вимоги встановлені пунктом 21 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21.08.1998 за № 622 та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 за № 576.
У подальшому, 21.11.2021 біля 12:40 год. ОСОБА_4 , проїжджаючи на велосипеді по АДРЕСА_2 , був зупинений оперуповноваженим сектору карного розшуку Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, яким візуально було виявлено наявність у лівій руці ОСОБА_4 мисливського ножа загального призначення, колючої дії, виготовлений саморобним способом, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Після цього, виявлену у ОСОБА_4 холодну зброю, того ж дня, вилучено службовими особами відділення № 2 Березівського районного, відділу поліції ГУНП в Одеській області.
Епізод № 3.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, а саме вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 року його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, покарання відбув, судимість у силу ст. 89 КК України не погашена. При цьому ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний, корисливий злочин за наступних обставин.
Так 21.02.2022 року близько 12:00 години, ОСОБА_4 , керуючись корисливими мотивами, спрямованими на заволодіння чужим майном, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно через незачинену на замикаючий пристрій металеву хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Далі, підійшовши до підсобного приміщення, вказаного домоволодіння, та відчинивши дерев`яне вікно, проник скрізь нього у середину приміщення.
Перебуваючи в підсобному приміщенні ОСОБА_4 виявив там майно належне ОСОБА_6 , а саме: шланг для поливу, довжиною 25 м, жовтого кольору, вартістю 406 (чотириста шість) гривень; покривало зеленого кольору, вартістю 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) гривень; сокиру з дерев`яною рукояткою, вартістю 346 (триста сорок шість) гривень; долото, вартістю 519 (п`ятсот дев`ятнадцять) гривень; молоток з дерев`яною рукояткою, вартістю 233 (двісті тридцять три) гривні; спортивні штани чорного кольору, вартістю 130 (сто тридцять) гривень; електричний чайник, чорного кольору, вартістю 259 (двісті п`ятдесят дев`ять) гривень; медичні крапельниці у кількості 2 штуки, вартістю 17 (сімнадцять) гривень кожна;лампочку марки «LED10 Вт», вартістю 86 (вісімдесят шість) гривень; набір кухонних ножів, вартістю 519 (п`ятсот дев`ятнадцять) гривень; набір виделок, вартістю 519 (п`ятсот дев`ятнадцять) гривень; електричний блендер, білого кольору, вартістю 353 (триста п`ятдесят три) гривні;кухонний ніж, вартістю 78 (сімдесят вісім) гривень. Завантаживши вказані речі на ручну тачку для перевезення вантажу заводського виробництва, на двох колесах, сірого кольору, б/у, вартістю 1988 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень, яку ОСОБА_4 також виявив у середині вказаного підсобного приміщення, останній відчинив з середини вхідні двері, вийшов у двір домоволодіння ОСОБА_6 , де він був виявлений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який за проханням власниці домоволодіння порався у її саду. Після цього, ОСОБА_4 не реагуючи на зауваження ОСОБА_7 щодо незаконності заволодіння майном належним ОСОБА_6 , розуміючи що його дії помітні іншій особі, разом з викраденим ним майном, покинув вказане домоволодіння. При цьому, ОСОБА_4 викраденим у ОСОБА_6 майном розпорядився на власний розсуд.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за епізодом № 1 та вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України за епізодом № 2 визнав повністю, підтвердив обставини викладенні в обвинувальному акті що вчинених нимкримінальних правопорушень, у скоєному щиро розкаявся.
Щодо вчинення кримінального правопорушення за епізодом № 3, то допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України в судовому засіданні не визнав, не заперечує факт викрадення майна, однак вважає що його дії невірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив не відкрите викрадення чужого майна, а таємне викрадення чужого майна (крадіжку), при цьому посилається на те, що він вважав, що його дії ніхто не бачить, безпосередньо після вчинення крадіжки ніхто його не зупиняв, отже його дії були не помічені.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , суд вважає, що встановлені фактичні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень за викладених вище обставин, повністю підтверджуються показаннями свідка, письмовими доказами в їх сукупності.
За епізодом № 1, крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно підтверджується також дослідженими судом доказами:
- протоколом огляду місця події від 21.11.2021 року, в ході якого вилучено чотири паперові згортка з висушеною та подрібненою речовиною рослинного походження ззовні схожою на рослину роду конопель (а.с. 88-90);
- висновком експерта № СЕ-19/116-21/20173-НЗПРАП від 25.01.2022 року, яким встановлено, що надана на експертизу речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (а.с. 100-104).
За епізодом № 2крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно підтверджується також дослідженими судом доказами:
- протоколом огляду місця події від 21.11.21 року, в ході якого вилучено мисливський ніж, довжиною леза 20 см, довжиною дерев`яної рукоятки 14 см (а.с. 121-122);
- висновком експерта № СЕ-19/116-21/20012-ХЗ від 30.11.2021 року, яким встановлено, що наданий на дослідження ніж належить до категорії холодної зброї колючої дії, є мисливським ножем загального призначення, виготовлений саморобним способом (а.с. 127-130).
За епізодом № 3 вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується показами свідка ОСОБА_7 , який показав, що21.02.2022 року,близько обідньої години, перебував на території домоволодіння його сусідки ОСОБА_6 , яке розташоване в АДРЕСА_3 , та за її проханням порався у її саду, підрізав кущі малини. Почувши гуркіт дверей підсобного приміщення обернув голову та побачив на території домоволодіння ОСОБА_4 , який тягнув ручну тачку для перевезення вантажу на якій знаходився шланг для поливу прикритий покривалом та інші речі, у вільній руці ОСОБА_4 ніс сокиру. На його зауваження, відносно того що він робить на території домоволодіння та навіщо він взяв вказані речі, ОСОБА_4 відповів, що вказані речі йому був винен син господарки домоволодіння та він взяв їх з її дозволу. В подальшому, переконавшись у господарки домоволодіння ОСОБА_6 , яка на той час перебувала у середині житлового будинку, що ніяких речей вона нікому не віддавала, ОСОБА_7 повернувся на територію подвір`я, однак, побачив, що ОСОБА_4 разом з майном, покинув територію домоволодіння, у зв`язку з чим він звернувся до своєї племінниці з проханням викликати поліцію. Після проведених розшукових дій, співробітниками поліції йому для впізнання був пред`явлений ОСОБА_4 , в якому він впізнав особу яка викрила речі та яку він бачив на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_6 .
Крім показів свідка, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК Українипідтверджується:
- протоколом огляду місця події від 21.02.2022 року та ілюстративною таблицею до протоколу, згідно якого оглянуто домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 ( а.с. 139-156);
- протоколом огляду місця події від 21.02.2022 року та ілюстративною таблицею до протоколу, згідно якогобіля металевих воріт території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , виявлено та вилучено ручну тачку для перевезення вантажу; шланг для поливу, довжиною 25 м; покривало зеленого кольору; сокиру з дерев`яною рукояткою; долото; молоток з дерев`яною рукояткою; спортивні штани чорного кольору; електричний чайник; дві медичні крапельниці; лампочка марки «LED 10 Вт»; набір кухонних ножів; набір виделок; електричний блендер; кухонний ніж ( а.с. 155-165);
- висновком експертного товарознавчого дослідження № 1148/20/1.7-2 від 22.02.2022 року, яким встановлена загальна ринкова вартість окремо визначеного рухомого майна, яка складає 5 729,00 гривень (а.с. 169-179);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.02.2022 року, згідно якого свідок ОСОБА_7 серед пред`явлених йому фотознімків впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка 21.02.2022 року вийшла разом з речами з підсобного приміщення домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 180-182).
Надані суду докази, відповідно до вимог ст. 94 КПК України оцінюються з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідно процесуального рішення.
Підстав не довіряти показанням свідка у суду немає, оскільки його покази є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справита дослідженим доказам.
При цьому суд відхиляє як безпідставні доводи обвинуваченого щодо невірної кваліфікації його дій, оскільки він вважає, що вчинив крадіжку а не грабіж.
Так, відповідно до п. 3 постанови Пленумуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
Грабіж це відкрите викрадення у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Згідно з п.4 вищезазначеної постанови дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовженні винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Сукупність досліджених доказів свідчить, що ОСОБА_4 беззаперечно усвідомлював, що його дії помічені свідком ОСОБА_7 та оцінювались як викрадення, однак продовжив відкрито вчиняти злочинні дії з метою заволодіння майном.
Невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, суд вважає засобом захисту з метою уникнути відповідальності або пом`якшити свою участь за вчинення кримінального правопорушення та дає критичну оцінку показанням обвинуваченого у судовому засіданні, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, досліджених судом.

Отже, суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 186 КК України поза розумним сумнівом.
Дії ОСОБА_4 за епізодом № 1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як виробництво, придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.
Дії ОСОБА_4 за епізодом № 2 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння, виготовлення іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Дії ОСОБА_4 за епізодом № 3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), грабіж вчинений повторно, грабіж поєднаний з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає часткове визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_4 орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, високу ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб.
Таким чином, суд враховує, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій,приймаючи до уваги висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 186 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Поряд з цим, враховуючи позитивну характеристику обвинуваченого, наявність на утриманні обвинуваченого матері похилого віку, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання, наближене до мінімальної межі санкційч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 186 КК України.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді арешту на строк один місяць, покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді арешту на строк три місяці та покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі, яке вважає таким, що відповідає особі цього обвинуваченого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню із обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів і документів підлягають вирішенню на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.

З метою забезпечення виконання вироку, враховуючи, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, з метою запобігання ризиків, передбачених пунктами 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду обвинуваченому необхідно залишити до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у вигляді арешту на строк один місяць.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у вигляді арешту на строк три місяці.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відбування покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити попередній у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 21 лютого 2022 року по день набрання вироком законної сили включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 3089 (три тисячі вісімдесят дев`ять гривень) 16 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.
Речові докази: тачку для перевезення вантажу; шланг для поливу, довжиною 25 м; покривало зеленого кольору; сокиру з дерев`яною рукояткою; долото; молоток з дерев`яною рукояткою; спортивні штани чорного кольору; електричний чайник; дві медичні крапельниці;лампочка марки «LED 10 Вт»; набір кухонних ножів; набір виделок; електричний блендер; кухонний ніж повернути ОСОБА_6 .
Речові докази: мисливський ніж, довжиною леза 20 см, довжиною дерев`яної рукоятки 14 см та канабіс масою 333,3 г знищити.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_8