Справа № 383/616/20
Номер провадження 1-кс/383/234/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на постанову прокурора Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 06.10.2022 року про відмову в закритті кримінального провадження в рамках кримінального провадження №0000180 від 02.05.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2022 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області з вказаною скаргою в якій просить: скасувати постанову прокурора Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 06.10.2022 року про відмову в закритті кримінального провадження; закрити відносно ОСОБА_3 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 02.05.2018 року за ч.3 ст. 187 КК України на підставі п.8 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку з неотриманням згоди республіки Польща на його притягнення до кримінальної відповідальності.

Вимоги скарги мотивує тим, що 03.10.2022 року в рамках кримінального провадження №0000180 від 02.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ним було заявлено прокурору клопотання про виділення матеріалів відносно підозрюваного ОСОБА_3 в окреме провадження та їх закриття на підставі п.8 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю дозволу на притягнення до кримінальної відповідальності республіки Польща. 12.10.2022 року засобами електронного зав`язку отримав фотокопію постанови прокурора від 06.10.2022 року, відповідно до якої в задоволенні клопотання відмовлено повністю. Зазначає, що в даний момент ОСОБА_3 перебуває під імунітетом від кримінального переслідування в будь-якому іншому кримінальному провадженні, окрім як в тому, по якому його було екстрадовано в Україну, що прямо передбачено ст.14 Конвенції про видачу правопорушників. З вказаних підстав вважає, що оскаржувана постанова має бути скасована, а провадження по справі відносно ОСОБА_3 закрите на підставі п.8 ч.1 ст.284 КПК України.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, посилаючись на обставини викладені в скарзі та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги.

Вислухавши особу, що подала скаргу, захисника та прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до таких висновків.
З матеріалів скарги встановлено, що у провадженні слідчого відділення Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 02.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
06.10.2022 року прокурором Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000180 від 02.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про виділення матеріалів в окреме провадження та закриття кримінального провадження.

Зі змісту постанови вбачається, що 04.10.2022 року до Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про виділення матеріалів відносно ОСОБА_6 в окреме провадження та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю дозволу Республіки Польща на притягнення останнього до кримінальної відповідальності, обґрунтоване тим, що відносно ОСОБА_6 застосовано процедуру екстрадиції в межах кримінального провадження №0000044 від 02.02.2017 року, обвинувальний акт в якому перебуває на розгляді у Кіровському районному суді м. Кіровограда, відтак ОСОБА_3 перебуває під імунітетом від кримінального переслідування в будь-якому іншому кримінальному провадженні, окрім як в тому, по якому його було екстрадовано в Україну.

Постанова мотивована тим, що станом на 06.10.2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, органом досудового розслідування здійснюються заходи, спрямовані на виконання вимог ч.4 ст.576 КПК України, а неотримання згоди компетентного органу іноземної держави в аспекті п.8 ч.1 ст.284 КПК України означає наявність прямої заборони такого органу на притягнення особи до відповідальності, а не відсутність згоди у певний проміжок часу досудового розслідування. Крім того, законодавцем визначено процедуру отримання згоди компетентного органу на притягнення особи до кримінальної відповідальності, що дає достатніх підстав вважати, що відсутність згоди компетентного органу (запит про надання якої перебуває у процесі розробки) не є підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 576 КПК України видана в Україну особа може бути притягнута до кримінальної відповідальності або щодо неї може бути виконано вирок суду лише за ті злочини, за які здійснена видача (екстрадиція). У разі вчинення особою до її видачі (екстрадиції) іншого злочину, не зазначеного у запиті про видачу, притягти таку особу до кримінальної відповідальності або виконати вирок суду за цей злочин можна лише після отримання згоди компетентного органу іноземної держави, що видала особу.

Отже, доводи захисника про неможливість звернення прокурора на даний час до компетентного органу іноземної держави, що видала особу, за отриманням згоди на притягнення особи до кримінальної відповідальності суперечить ч. 4 ст. 576 КПК України, яка передбачає можливість отримання такої згоди у разі вчинення особою до її видачі (екстрадиції) іншого злочину, не зазначеного у запиті про видачу.

Натомість передбачений ч.2 ст.283 КПК України обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити закриття кримінального провадження, є одним із альтернативних дій поряд із обов`язком звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, тобто є виключною компетенцією прокурора, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Частиною 4 статті 284 КПК України передбачено, що про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження, у тому числі щодо підозрюваного, з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї статті.

Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження (ч.7 ст.284 КПК України).

Отже, закінчення досудового розслідування у формі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування належить до компетенції відповідного прокурора (п.1 ч.2 ст.283 КПК України), а під час судового розгляду постановити ухвалу про закриття кримінального провадження може лише суд (ч.7 ст.284 КПК України).

Таким чином, вирішення питання про закриття кримінального провадження під час досудового розслідування перебуває поза компетенцією слідчого судді.

Згідно ч.1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

За правилами ч.ч. 5, 6 ст. 217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором. Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування не може бути оскаржене.

Отже, вирішення питання про виділення матеріалів щодо ОСОБА_3 в окреме провадження є виключною компетенцією прокурора, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Предметом оскарження в порядку ст.ст. 303-304 КПК України можуть бути лише рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.
Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності, що підлягають оскарженню під час проведення досудового розслідування. Такий перелік не підлягає поширеному тлумаченню. Обумовлене процесуальне застереження дозволяє звернутись до слідчого судді не з будь-яким питанням, а лише з підстав визначених Законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. У такому випадку закон повинен містити чітку вимогу про обов`язок слідчого чи прокурора та строк в який зазначені особи зобов`язані їх вчинити.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України може бути оскаржено рішення, дія, бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, яку вони зобов`язані вчинити у відповідності до КПК України і ця процесуальна дія має бути вчинена у строки, визначені КПК України.
Можливість оскарження відмови прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, передбачена п.11 ч.1 ст.303 КПК України, а не п.1 ч.1 ст.303 КПК України як помилково зазначає скаржник.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч.2 ст.303 КПК України).
Відповідно до положень п.11 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно з п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

В той же час скаржник оскаржує відмову прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 284 КПК України, яким встановлено припис щодо закриття кримінального провадження в разі, якщо стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Проте, відмова прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом п.8 ч.1 ст.284 КПК України, не може бути оскаржена в порядку ч.1 ст.303 КПК України слідчому судді, оскільки не є предметом оскарження за ч.1 ст.303 КПК України.

Перелічені обставини переконують в тому, що по вимогам скаржника необхідно відмовити. Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями розділу 1.3 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування».

Висловлене твердження кореспондується з правовою позицією Конституційного Суду України, згідно якої, обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі Кромбах проти Франції від 13 лютого 2001 року).

Обмеження прав скаржника на стадії досудового розслідування в частині оскарження вказаної постанови прокурора, - визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом, тобто відповідає основним засадам судочинства, визначеним Конституцією України, є пропорційним та обгрунтованим. Доводи скаржника є предметом розгляду на стадії підготовчого провадження та судового розгляду, а також в суді апеляційної/касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 303-309, 220 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_5 від 06.10.2022 року про відмову в закритті кримінального провадження та закриття відносно ОСОБА_3 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000180 від 02.05.2018 року за ч.3 ст. 187 КК України на підставі п.8 ч.1 ст.284 КПК України, відмовити.

Згідно ст. 309 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти такої ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1