Справа № 459/1485/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/722/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 459/1485/21 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 09 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09 липня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_5 залишено попередній тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Вирішено питання щодо процесуальних витрат у справі.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 24.02.2021 близько 01:50 год., діючи за попередньою змовою спільно із іншою особою (провадження відносно якої зупинено ухвалою суду від 24.05.2022), умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження вікна проник в офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , належне ОСОБА_9 , звідки викрав відеокамеру марки «IMOU» вартістю 1300 грн., три пачки кави «Lavazza» загальною вартістю 279 гривень, дві пачки кави «Jakobs» загальною вартістю 244, 66 гривень, одну пачку кави «Eilles» вартістю 135, 67 гривень, мобільний телефон марки «Samsung» Galaxy J5 вартістю 5 999 гривень, ключ запалювання від автомобіля «Toyota» Corola, вартістю 5 071,07 грн., ключ запалювання від автомобіля «Renault Master», вартістю 435, 99 гривень.
У подальшому, 24.02.2021 близько 02:00 год., ОСОБА_5 разом із іншою особою, продовжуючи спільний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключа проник в складське приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , належне ОСОБА_9 , звідки викрав грошові кошти в сумі 10 935 гривень, якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 24 400, 39 гривень.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_5 , 23.03.2021 близько 17:37 год., знаходячись в приміщенні ПТ «Ломбард Донкредит» ТзОВ «Інтер-Ріеліті» І компанія», що розташоване по вулиці Шептицького, 18/3 в м. Червонограді, Львівської області, діючи під вигаданим приводом придбання мобільного телефону, отримав для огляду від працівника ломбарду ОСОБА_10 , належний ПТ «Ломбард Донкредит» ТзОВ «Інтер-Ріеліті» І компанія» мобільний телефон марки «Appel» модель «8 Plus 64 Gb IMEI: НОМЕР_1 , оціночною вартістю 4 496, 50 грн., в подальшому реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно та з метою особистого збагачення, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги до нього з боку працівника ломбарду ОСОБА_10 та сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав вказаний мобільний телефон ПТ «Ломбард Донкредит» ТзОВ «Інтер-Ріеліті» І компанія» та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись вказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим заподіяв товариству матеріальну шкоду на загальну суму 4 496, 50 гривень.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду щодо нього змінити, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Вважає, що судом не було взято до уваги його щире каяття у вчиненому, про що свідчить повне відшкодування ним завданих збитків потерпілому. Крім того, звертає увагу, що у суді першої інстанції він подавав клопотання про вступ до лав ЗСУ для захисту Вітчизни.

Захисник ОСОБА_8 просить вирок щодо ОСОБА_5 змінити: пом`якшити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що ОСОБА_5 є людиною молодого віку, раніше не судимий, у вчиненому щиро розкаявся, перед потерпілими вибачився і відшкодував заподіяну ним шкоду, а в судових засіданнях неодноразово заявляв, що у зв`язку з військовими діями на території України він бажає захищати Батьківщину від російських окупантів в лавах ЗСУ.

Звертає увагу, що потерпілі у даному кримінальному провадженні просили суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.

Апелянт стверджує, що вищевказані обставини судом не було взято до уваги, у зв`язку з чим призначене його підзахисному покарання є надмірно суворим.

Захисник ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився. Скерував на адресу апеляційного суду клопотання, у якому просить розгляд справи проводити без його участі. Свою апеляційну скаргу підтримує та просить пом`якшити ОСОБА_5 покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_11 не заперечував проти розгляду справи без участі захисника. Також підтримав доводи своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги свого захисника, просить такі задовольнити.
Прокурор ОСОБА_7 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 заперечив.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримку апеляційних скарг, прокурора щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, при наведених у вироку обставинах підтверджуються зібраними в провадженні, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.
Фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційних скаргах не оспорюються.

Що стосується покарання, з яким не погоджуються апелянти, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, обране з врахуванням особи винного, який є людиною молодого віку, згідно з ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, на психіатричному на наркологічному обліках не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та відшкодування шкоди в добровільному порядку, відсутність обставин які обтяжують покарання; та призначене в межах, встановлених санкціями ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Щодо доводів апелянта про необхідність врахування при призначенні покарання особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, то усі дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, були відомі суду та в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого і за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість, немає.
На думку колегії суддів, підстави для застосування щодо ОСОБА_5 при призначенні йому покарання положень ст.ст. 69 КК України, як про це просить обвинувачений, відсутні.

За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, є правом, а не обов`язком суду і може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного, і які мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Колегія суддів з урахуванням у сукупності всіх обставин та особи обвинуваченого, який вчинив тяжкий злочин, не вбачає достатніх підстав для висновку про істотне зниження ступеню тяжкості злочину та для застосування положень ст. 69 КК України.

Апеляційні доводи захисника про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не відповідають вимогам закону.
Відповідно до п. 2, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що судам висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку, у тому числі щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ст. 75 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі, якщо з врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Щодо доводів апеляційної скарги про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, то, з врахуванням кількості епізодів, спланованого характеру протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 та особи, провадження щодо якої зупинено ухвалою суду, що свідчить про схильність до вчинення злочинів проти власності, обставин вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 та спосіб їх вчинення, апеляційний суд вважає, що звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання за кримінальні правопорушення у вигляді 3 років позбавлення волі волі відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому покарання немає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.
Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не містять правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає їх необґрунтованими.
Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 09 липня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4