Провадження 11-кп/824/46/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали судового провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 рокуОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 січня 2022 року включно. Обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.
Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177 178 КПК України, що існували на момент обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, не зменшились і не припинили свого існування. Окрім цього, судом врахована тяжкість злочинів, поставлених у вину ОСОБА_7 та фактичні обставини їх вчинення, відповідно до яких, ОСОБА_7 обвинувачувався зокрема у вчиненні умисного вбивства особи з корисливих мотивів у складі організованої групи. Вказані обставини, на думку суду свідчили про існування ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, запобіганню яким, здатний лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на те, що у порушення вимог ст.196 КПК України, ухвала суду не містить як зазначення відомостей, що свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, так і відомостей, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам. Наведене, на переконання захисника свідчить про допущену судом неповноту, яка перешкодила ухвали законне та обґрунтоване судове рішення. Крім цього, на думку апелянта суд не дослідив із належною повнотою відомостей про особу ОСОБА_7 , зокрема те, що останній раніше не судимий, має громадянство України, має постійне місце проживання, родину та стійкі соціальні зв`язки. Окрім цього, виклавши мотиви при зміні обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу, суд допустився різної оцінки щодо одних і тих самих обставин при продовженні строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 . Вважав, що утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, у той час як іншим двом обвинуваченим обрані запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою, порушує його конституційні права, передбачені ст.29 та ст.62 Конституції України. Просив ухвалу скасувати в частині продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 указано на незаконність ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав на те, що матеріали клопотання не містять жодних доказів на обґрунтування заявлених прокурором ризиків, якими обґрунтовувалась необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього, на думку ОСОБА_7 суд необґрунтовано не прийняв до уваги надані документи, які характеризували його особу, зокрема щодо наявності у нього міцних соціальних зв`язків. Відкинувши представлені стороною захисту докази, суд прийняв доводи прокурора, які фактично були його припущенням не обґрунтованими будь-якими доказами. Вважав, що у даному кримінальному провадженні порушується презумпція невинуватості, дотримання якої гарантоване Конституцією України. Порушення цього конституційного права, на думку апелянта проявляється у висловлюваннях суду про те, що ОСОБА_7 є безпосереднім виконавцем вчинення злочину, а також у його тривалому перебуванні під вартою, більше року. Також ОСОБА_7 звернув увагу на те, що змінивши ОСОБА_9 запобіжний захід, суд допустився подвійних стандартів щодо оцінки одних і тих самих обставин наведених прокурором під час розгляду клопотання. Просив ухвалу скасувати в частині продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби.
До Київського апеляційного суду надійшла заява апелянта захисника ОСОБА_8 про відмову від поданої ним апеляційної скарги. В поданій заяві захисник висловив узгоджену із обвинуваченим ОСОБА_7 позицію щодо відмови від поданих апеляційних скарг та просив закрити апеляційне провадження.
Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не заперечував проти закриття провадження у справі, перевіривши апеляційну скаргу та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 403 КПК України, у зв`язку з відмовою апелянтів від апеляційних скарг та відсутністю апеляційних скарг від інших учасників судового розгляду, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року закрити у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
СУДДІ

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4