печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2

при секретарі судових засідань ОСОБА_3

за участю:

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві та прокурора Київської обласної прокуратури, яка полягає у не поверненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000422 від 27.11.2021 р.,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2022 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві та прокурора Київської обласної прокуратури, яка полягає у не поверненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000422 від 27.11.2021 р..

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 10.08.2022 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва №757/17501/22-к було проведено обшук, за місцем знаходження ДП «Димерське лісове господарство» (), за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Шевченка, буд. 1, під час якого було вилучено речі та документи, дозвіл на вилучення яких ухвалою слідчого надано не було та в подальшому арешт не накладено.

З огляду на викладене, на думку адвоката вилучені речі та документи є такими, що не входили до переліку, щодо якого було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення вищевказаною ухвалою слідчого судді, а відтак підлягають поверненню його законному володільцю,.

Адвокат в судовому засіданні просив задовольнити скаргу.

Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000422 від 27.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2022 у справі №757/17501/22-к, надано дозвіл на проведення обшуку приміщень за місцем знаходження ДП «Димерське лісове господарство» (), за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Шевченка, буд. 1, відомості щодо права власності на яке в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а саме: документи щодо здійснення взаємовідносин між ДП «Димерське лісове господарство» та наступними суб`єктами господарювання: ТОВ «Вікторія» (), ТОВ «Олетан» (), ТОВ «Харман-Бет» (), ТОВ «Онекс Плюс» (), ТОВ «Мелвін Спектр» (), ТОВ «Кенфорд Прайм» (), ТОВ «Юарт Плюс» (), ТОВ «Лоскос Люкс», (), ТОВ «Келсіс Груп» (), ТОВ «Міоліт Універс» (), ТОВ «Веймарт» (), ТОВ «Кайтор» (), ТОВ «Латона Стар» (), ТОВ «ТКТ-Маркетопт» (), ТОВ «Ціпура» (), ТОВ «Блек Рам» (), ТОВ «Ріккус» (), ТОВ «Атревіда Систем» (), ТОВ «Люкс-Техніка» (), ТОВ «Колар Трейд» (), ТОВ «ДП Іка-Буд» (), а саме: документи щодо укладання та виконання договорів (договори купівлі - продажу, надання послуг, підряду, субпідряду, будівельних робіт, тощо, додатки до них, додаткові договори, угоди, додаткові угоди, додатки до них, специфікації, акти приймання-передачі, акти виконаних робіт, платіжні доручення, акти форми КБ-2, КБ-2в, КБ3, календарні графіки виконання робіт, акти огляду прихованих робіт на об`єктах, зведені кошторисні розрахунки вартості об`єктів, локальні, об`єктні кошториси та відомості ресурсів до локальних та об`єктних кошторисів, кошторисні розрахунки, договірні ціни, дефектні акти, експертні звіти щодо розгляду кошторисної частини проектної документації по виконанню договорів щодо здійснення технічного та авторського наглядів за роботами, акти прийняття послуг технічного та авторського наглядів за договорами, декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, платіжні доручення щодо перерахування бюджетних коштів через органи Державної казначейської служби за здійснення будівельних робіт та надання послуг авторського і технічного нагляду за ними, експертних висновків по об`єктах, рахунки-фактури; товарні накладні; податкові накладні; видаткові накладні; акти прийому-передачі товарів (робіт, послуг); документи щодо використання транспортних засобів, механізмів та устаткування (журнали обліку в`їзду та виїзду автотранспортних засобів; документи, які визначають вартість товару, документи контролю за доставкою товарів, документи щодо наявності у СГД рухомого та нерухомого майна, товарно-транспортні накладні; довіреності на відвантаження та отримання товарів; наряди на здійснення перевезень, наряди на виконання робіт механізмами та спеціальною технікою, акти приймання-передачі наданих послуг, акти приймання-передачі виконаних робіт, журнали обліку робочого часу на транспортних засобах, механізмах та устаткуванні, шляхові листи на транспортні засоби, відомості щодо використання пального транспортними засобами, машинами, механізмами та устаткуванням); бухгалтерські та складські документи (книги (реєстри) обліку придбання та реалізації товарів (робіт, послуг); книги (реєстри) реєстрації доручень; книги (реєстри) складського обліку; векселі та документи щодо їх руху; акти звірок придбаних (реалізованих) товарів, отриманих (наданих) робіт, послуг; акти звірок взаєморозрахунків; листування щодо виконання умов договорів, податкові декларації з податку на додану вартість, звіти про дебітові і кредитові операції, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних; відомостей бухгалтерського обліку по відображенню проведених операцій; документи щодо наявності у СГД рухомого та нерухомого майна, рух коштів по рахунках, фінансові та авансові звіти, документів, що підтверджують факт виконання умов договорів, оборотно-сальдові відомості субрахунків, платіжні доручення, касові документи (прибуткові касові ордери, видаткові касові ордери), банківські виписки, а також фінансову річну звітність, головну книгу, касові книги, картки рахунків); кадрові документи (трудові угоди із працівниками, накази про призначення, переведення, заміщення працівників, тощо, табелі обліку робочого часу працівників, наряди щодо виконання робіт працівниками, нарахування заробітної плати працівникам; документи щодо здійснення лісогосподарської діяльності (завірені копії планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (карти, планшети, таксаційні описи, тощо); завірені копії документації на право постійного користування лісами, посвідченої державним актом на право постійного користування земельними ділянками; завірені копії документів для видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів постійними лісокористувачами; документи на підставі яких погоджено перелік заходів покращення санітарного стану лісів; матеріали відводів (повідомлення про виявлення ознак погіршення стану насаджень, акти обстеження, перелікові відомості, акти освідчення лісосік, плани відведення ділянок в рубку, нормативно-грошова оцінка, тощо); лісорубні квитки та журнали їх реєстрації та видачі; зведені відомості пробних площ, закладених у насадження, зведені відомості насаджень, відведених в рубку, акти лісопатологічних, санітарних та рекогносцирувальних оглядів земельних ділянок, акти огляду лісозаготівельних робіт та місць заготівлі деревини, карти технологічного процесу розроблення лісосіки, технологічні схеми лісосіки, акти готовності лісосіки до розроблення, відомості розподілу деревини за класами, наряди на проведення лісозаготівельних, та лісовідновлювальних робіт, журнали ревізії обходів, журнали реєстрації лісопорушень, документація щодо дотримання вимог Настанови по відводу та таксації лісосік в лісах СРСР від 27.12.1968, оригінали та копії бухгалтерських документів на відпуск лісопродукції, тощо, електронну копію відомостей з програмного забезпечення - Електронний облік деревини); бланки з відтисками печатки та штампів ДП «Димерське лісове господарство» та вказаних вище суб`єктів господарювання, підписами службових осіб підприємств, чорнові записи з відмітками про отримання від юридичних та фізичних осіб неправомірної вигоди та її розподілу між учасниками злочинної схеми, документально не підтверджені грошові кошти, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, мобільні телефони, які використовувалися фігурантами для спілкування між собою під час вчинення злочинів, печатки, штампи, факсиміле, флешнакопичувачі та комп`ютерна техніка, які використовувались для виготовлення документів на відпуск лісопродукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що вилучене, відповідно до протоколу обшуку, на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2022, тобто її резолютивною частиною, а протилежного не було доведено слідчому судді.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявника та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві та прокурора Київської обласної прокуратури, яка полягає у не поверненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування, у кримінальному провадженні №0000422 від 27.11.2021 р. - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2