Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/425/22, за апеляційною скаргою, яку подали обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники, адвокати ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2022 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу залишено без задоволення та задоволено клопотання прокурора і продовжено обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_2 , строк тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 18 вересня 2022 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду на стадії судового розгляду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002054, внесеному 08.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_5 . У кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, з огляду на обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та з врахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобігти яким неможливо, шляхом обрання обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу. В ухвалі суду також зазначено, що 13.07.2022 адвокат ОСОБА_6 подав до суду від свого імені та від імені адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, в якому наголошено на тривале утримання обвинуваченого під вартою. Просять запобіжний захід щодо обвинуваченог о ОСОБА_5 змінити із тримання під вартою на домашній арешт та врахувати вимоги ст. 177 КПК України щодо віку та стану здоров`я обвинуваченого, його майнового стану, відсутність судимостей тощо.

В ухвалі суду вказується на те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому судом взято до уваги: обґрунтованість підозри обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яка підтверджується зокрема тим, що зібрані на досудовому розслідуванні докази про обставини інкримінованого йому діяння, знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення і скерування обвинувального акту щодо нього до суду. Суд в ухвалі також вказує на те, що при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , береться до уваги те, що встановлені ухвалою суду від 08.07.2021 ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати, а саме: обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, що може призвести до надання ними суду неправдивих показів, і як наслідок спричинить формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин кримінального провадження, а відтак наявним є і ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином. Судом враховано і те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який віднесено до особливо тяжких, тому, на переконання суду, існує очевидна загроза переховування ОСОБА_5 від суду. При цьому, суд взяв до уваги те, що при постановленні ухвали від 08.07.2021, із урахуванням приписів п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначено розміру застави, оскільки злочин, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 , спричинив загибель людини, у зв`язку з чим відсутні підстави для перегляду ухваленого рішення у цій частині. Відтак, суд дійшов висновку, що щодо обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В ухвалі суду також зазначено, що тривалий розгляд кримінального провадження обумовлений і неявками у судові засіданні без поважних причин сторони захисту, а також обвинуваченого,який відмовився виходити на зв`язок при проведенні судового засідання у режимі відеоконференцзвязку. Щодо клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд зазначає, що взявши до уваги обставини, на які посилається сторона захисту, такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в ухвалі суду від 08.07.2021, не свідчать про те, що такі перестали існувати, або їх настання може попередити більш м`який запобіжний захід, що унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники, адвокати ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , вказують на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, невмотивованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Посилаються на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не скоював інкримінованого йому злочину, у його діях відсутній склад злочину, умислу позбавляти життя свого товариша він не мав, а зібрані докази є неналежними та недопустимими. Звертають увагу на те, що обвинувачений шостий рік утримується під вартою, що є протиправним та незаконним. Зазначають, що у суді апеляційної інстанції перебувають на розгляді три апеляційні скарги, подані стороною захисту на ухвали Ужгородського міськрайонного суду, якими адвокатам відмовлено у задоволенні поданих клопотань про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу. Вказують і на те, що в кримінальному провадженні експерти провели різні експертизи та дали різні роз`яснення, і при цьому, судом безпідставно відмовлено в задоволенні поданих стороною захисту клопотань про проведення трасологічної експертизи, повторної експертизи «вирізаних частин тканини футболки та шортів із слідами крові», повторно допиту свідка ОСОБА_8 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 . Посилаються і на те, що судом необґрунтовано взято до уваги безпідставні доводи прокурора про можливе переховування ОСОБА_5 від суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. Просять витребувати із Ужгородського міськрайонного суду матеріали справи № 308/13185/17 та диски із звукозаписом судового засідання від 21.07.2022, ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід змінити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого та його захисників, адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники, адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Разом із тим, береться до уваги і те, що: прокурор, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники, адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість їх явки в судове засідання.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин віднесений до особливо тяжких), дані про особу обвинуваченого (неодружений, дітей або утриманців не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту учасників кримінального провадження, які наразі судом не допитувалися, зокрема експерта, про допит якого стороною захисту заявлено клопотання.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування ризиків, на які вказує сторона обвинувачення і які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема на експертів, які наразі судом не допитані з метою надання ними неправдивих роз`яснень висновків, наявним у матеріалах кримінального провадження; також існує ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином; враховуючи особливу тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 та відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування ОСОБА_5 від суду.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ризики ухилення ОСОБА_5 від суду, незаконного впливу на експертів, не вчинення іншого кримінального правопорушення істотно зменшились чи відпали, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги про те, що твердження прокурора про наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами, і що прокурор у судовому засіданні не спростував те, що при обранні ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена його належна процесуальна поведінка, - колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, які безпідставні та необґрунтовані, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні докази того, що ОСОБА_5 ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, буде запобігати спробам будь-якого перешкоджання здійснення кримінального провадження та забезпечення можливості виконання процесуальних рішень.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був відмовити прокурору у задоволенні клопотання з підстав не доведення обставин, викладених у ч. 3 ст. 176 КПК України, і врахувати при цьому занадто тривалий термін перебування ОСОБА_5 під вартою.
Відхиляючи доводи апелянта в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що обвинувачений шостий рік утримується під вартою, що є протиправним та незаконним, колегія суддів звертає увагу на те, що утримання обвинуваченого ОСОБА_5 тривалий час під вартою здійснювалось на підставі умотивованих ухвал слідчого судді та суду, зокрема й апеляційної інстанції. Відтак, ці доводи не можна вважати слушними. При цьому, колегія суддів бере до уваги твердження суду першої інстанції про те, що неналежна процесуальна поведінка сторони захисту (неявки захисників у судові засідання без поважних причин, відмова обвинуваченого виходити на відеозв`язок тощо) зумовила тривалий розгляд кримінального провадження.
З огляду на наведене вище, доводи апелянта про те, що сторона захисту у судовому засіданні довела безпідставність та відсутність ризиків, які зазначені у клопотанні сторони обвинувачення і суд безпідставно не взяв до уваги клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Тож, дослідивши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою без визначення розміру застави на більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час доби.
Тому, доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки злочин, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 спричинив смерть людини.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_5 не скоював інкримінованого йому злочину, у його діях відсутній склад злочину, умислу позбавляти життя свого товариша він не мав, а зібрані докази є неналежними та недопустимими, колегія суддів зазначає, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що у кримінальному провадженні наявні докази, які вказують на можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінально-карних діянь.
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема про те що у суді апеляційної інстанції перебувають на розгляді три апеляційні скарги, подані стороною захисту на ухвали Ужгородського міськрайонного суду, якими адвокатам відмовлено у задоволенні поданих клопотань про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, колегія суддів вважає такими, що не впливають на законність та обґрунтованість постановленої у судовому провадженні ухвали.
При цьому, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, є обґрунтованими та правильними.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подали обвинувачений ОСОБА_5 , та його адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2022 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на строк до шістдесяти днів, а саме до 18 вересня 2022 року включно, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: