Провадження № 1-кс/761/7747/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника, підозрюваної ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000082 від 12.02.2016 року за ознаками кримінальних проваджень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.1 ст.32 ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.209, ч.3 ст.28 ч.3 ст.365-2 КК України щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000082 від 12.02.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 3652 КК України щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів. Крім того, просить: при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків в розмірі, що складає 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що дорівнює 744 300 грн. з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи клопотання, прокурор вказує, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000082 від 12.02.2016 за підозрою ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 3652 КК України.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 , маючи лідерські якості та організаційні здібності, проживаючи в м. Києві, у липні 2015 року, більш точної дати, часу та місяця досудовим розслідуванням не встановлено, будучи адвокатом, маючи професійні знання щодо ведення справ із спадкування, організували стійке злочинне об`єднання організовану групу з метою вчинення кримінальних правопорушень, направлених на заволодіння шляхом обману чужим майном (шахрайство), підроблення та використання підроблених документів, легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом.

До складу організованої групи, очолюваної ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , увійшли як виконавці ОСОБА_6 , приватний нотаріус ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , які попередньо умисно та добровільно зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом із розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи, а саме кримінальних правопорушень пов`язаних із умисним заволодінням шляхом обману чужим майном, складанням, видачею, підробленням та використанням підроблених документів, легалізацією (відмиванням) майна, одержаного злочинним шляхом.

Ролі між усіма учасниками групи, які приймали участь у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, направленого на заволодіння шляхом обману майном осіб, які померли, розподіляли організатори ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Функції та ролі учасників, у відповідності із розробленим планом злочинної діяльності, були розподілені наступним чином.

Так, ОСОБА_4 здійснювала загальне керівництво діяльністю організованої групи, організовувала вчинення її учасниками кримінальних правопорушень, координувала діяльність співучасників, розподіляла їхні обов`язки та функції, об`єднувала та залучала до вчинення злочинів інших співучасників, розподіляла ролі між ними, супроводжувала їх під час виконання відведеної ролі, намічала і розробляла план дій учасників для досягнення спільної мети, забезпечувала усунення перешкод у реалізації злочинних задумів, вживала заходи з конспірації дій співучасників для приховування їх незаконної діяльності, із невстановлених досудовим розслідуванням джерел встановлювала наявність об`єктів нерухомості, які належали одиноким померлим громадянам, здійснювала підроблення офіційних документів, на підставі яких формувались спадкові справи та оформлялось право власності на майно, що залишилось після смерті осіб, з метою набуття у подальшому організованою групою у шахрайський спосіб права власності на це майно, розподіляла кошти отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, а також вчиняла інші дії, направлені на заволодіння чужим майном учасниками організованої групи та його легалізацію.

Як зазначає прокурор в своєму клопотанні, що згідно з розробленим планом злочинних дій, узгодженим із усіма учасниками організованої групи, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до протиправного заволодіння майном осіб, які померли, були залучені їхні спільні знайомі та родичі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які не були обізнані з протиправною діяльністю групи, не являлись учасниками організованої групи та котрим організованою групою відводилась роль набувачів майна, з якими вчинялись правочини з метою заволодіння майном, його легалізацією і приховуванням незаконності походження.

Кожен учасник злочинів був обізнаний із загальним планом їх вчинення, знав, які конкретно функції відповідно до такого плану покладаються безпосередньо на нього, та те, що інші очевидні для всіх і обов`язкові для вчинення злочинів пункти плану виконуються іншими учасниками для досягнення спільної мети.

Так, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи та керуючи спільно із ОСОБА_5 діями інших співучасників у тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, у період часу з 01.07.2015 року по 26.11.2015 року шляхом обману, підроблення, складання, видачі та використання завідомо підроблених офіційних документів, складання та використання завідомо неіснуючих документів, які мають ознаки офіційних, та їх копій, а також зловживаючи повноваженнями приватного нотаріуса, заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 55,50 кв.м., яка належала померлому ОСОБА_13 та у відповідності до положень ст. 1277 ЦК України, підлягала переходу у власність територіальної громади м. Києва, вартість якої, згідно з висновком експерта станом на 26.11.2015 року становила 972 496 грн., внаслідок чого охоронюваним громадським інтересам Київської міської ради заподіяно матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

В подальшому ОСОБА_6 , виконуючи відведену їй учасниками організованої групи функцію, через посередництво ОСОБА_14 , підшукала та залучила ОСОБА_10 , який не був обізнаним про протиправну діяльність групи та не являвся її учасником, до вчинення правочину із квартирою АДРЕСА_1 , з метою легалізації (відмивання) вказаного майна, яке було завідомо для всіх учасників організованої групи здобуте внаслідок вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, з метою незаконного збагачення 29.07.2016, ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого злочинного плану у складі організованої групи, реалізуючи спільний умисел направлений на подальшу реалізацію квартири АДРЕСА_1 , та заволодіння майном ОСОБА_15 , діючи із відома ОСОБА_6 , у присутності ОСОБА_4 , нотаріально посвідчила договір купівлі продажу вищевказаної квартири між ОСОБА_10 та ОСОБА_15 . Отримані від ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 720 664 грн. у якості оплати за придбаний об`єкт нерухомості, ОСОБА_10 того ж дня, передав ОСОБА_4 , після чого вказана сума грошових коштів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах була розподілена між учасниками організованої групи.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи та керуючи спільно із ОСОБА_5 діями інших співучасників у тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, у період часу з 01.07.2015 року по 09.11.2015 року шляхом обману, підроблення, складання, видачі та використання завідомо підроблених офіційних документів, складання та використання завідомо неіснуючих документів, які мають ознаки офіційних, та їх копій, а також зловживаючи повноваженнями приватного нотаріуса, повторно заволоділа квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 33,7 кв.м., яка належала померлому ОСОБА_16 та у відповідності до положень ст. 1277 ЦК України, підлягала переходу у власність територіальної громади м. Києва, вартість якої, згідно з висновком експерта станом на 09.11.2015 року становила 680 285 грн., внаслідок чого охоронюваним громадським інтересам Київської міської ради заподіяно матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

В подальшому ОСОБА_6 , виконуючи відведену їй учасниками організованої групи функцію, через посередництво ОСОБА_14 , підшукала та залучила ОСОБА_9 , який не був обізнаним про протиправну діяльність групи та не являвся її учасником до вчинення правочину із квартирою АДРЕСА_2 , з метою легалізації (відмивання) вказаного майна, яке було завідомо для всіх учасників організованої групи здобуте внаслідок вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, з метою незаконного збагачення 01.06.2016 року, ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого злочинного плану у складі організованої групи, реалізуючи спільний умисел направлений на подальшу реалізацію квартири АДРЕСА_2 , та заволодіння майном ОСОБА_17 , діючи із відома ОСОБА_6 , у присутності ОСОБА_4 нотаріально посвідчила договір купівлі продажу вищевказаної квартири між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 . Отримані від ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 680 800 грн. у якості оплати за придбаний об`єкт нерухомості, ОСОБА_17 того ж дня, передав ОСОБА_4 , після чого вказана сума грошових коштів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах була розподілена між учасниками організованої групи.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи та керуючи спільно із ОСОБА_5 діями інших співучасників у тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, у період часу з 21.08.2015 року по 09.10.2015 року шляхом обману, підроблення, складання, видачі та використання завідомо підроблених офіційних документів, складання та використання завідомо неіснуючих документів, які мають ознаки офіційних, та їх копій, а також зловживаючи повноваженнями приватного нотаріуса, повторно заволоділа квартирою АДРЕСА_3 , загальною площею 19,50 кв.м., яка належала померлій ОСОБА_18 та у відповідності до положень ст. 1277 ЦК України, підлягала переходу у власність територіальної громади м. Києва, вартість якої, згідно з висновком експерта станом на 09.10.2015 року становила 329 248 грн., внаслідок чого охоронюваним громадським інтересам Київської міської ради заподіяно матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

В подальшому ОСОБА_6 , виконуючи відведену їй учасниками організованої групи функцію, підшукала та залучила ОСОБА_11 , яка не була обізнаною про протиправну діяльність групи та не являлась її учасником, до вчинення правочину із квартирою АДРЕСА_3 , з метою легалізації (відмивання) вказаного майна, яке було завідомо для всіх учасників організованої групи здобуте внаслідок вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, з метою незаконного збагачення ОСОБА_6 , діючи відповідно до розробленого злочинного плану у складі організованої групи, реалізуючи спільний умисел направлений на подальший продаж квартири АДРЕСА_3 , організувала 27.02.2018 року укладення договору купівлі-продажу вказаного об`єкту між ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , яка являється дочкою ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи та керуючи спільно із ОСОБА_5 діями інших співучасників у тому числі ОСОБА_7 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, за участю особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у період часу з 15.10.2015 року по 12.11.2015 року шляхом обману, підроблення, складання, видачі та використання завідомо підроблених офіційних документів, складання та використання завідомо неіснуючих документів, які мають ознаки офіційних та їх копій, а також зловживаючи повноваженнями приватного нотаріуса, повторно заволоділа квартирою АДРЕСА_4 , загальною площею 19,50 кв.м., яка належала померлій ОСОБА_20 та у відповідності до положень ст. 1277 ЦК України, підлягала переходу у власність територіальної громади м. Києва, вартість якої, згідно з висновком експерта станом на 12.11.2015 року становила 750 932 грн., внаслідок чого охоронюваним громадським інтересам Київської міської ради заподіяно матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

У подальшому 02.12.2015 квартира АДРЕСА_4 була продана ОСОБА_21 , а кошти розділені між учасниками організованої групи.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи та керуючи спільно із ОСОБА_5 діями інших співучасників у тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, у період часу з 23.09.2015 року по 24.09.2015 року шляхом обману, підроблення, складання, видачі та використання завідомо підроблених офіційних документів, складання та використання завідомо неіснуючих документів, які мають ознаки офіційних, та їх копій, а також зловживаючи повноваженнями приватного нотаріуса, повторно заволоділа частиною житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , яка належала померлій ОСОБА_22 та у відповідності до положень ст. 1277 ЦК України, підлягала переходу у власність територіальної громади м. Буча, внаслідок чого охоронюваним громадським інтересам Бучанської міської ради заподіяно матеріальну шкоду.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи та керуючи спільно із ОСОБА_5 діями інших співучасників у тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, у період часу з 10.06.2016 року по 26.11.2016 року шляхом обману, підроблення, складання, видачі та використання завідомо підроблених офіційних документів, складання та використання завідомо неіснуючих документів, які мають ознаки офіційних, та їх копій, а також зловживаючи повноваженнями приватного нотаріуса, повторно заволоділа квартирою АДРЕСА_6 , загальною площею 39, 10 кв.м., яка належала померлому ОСОБА_23 та у відповідності до положень ст. 1277 ЦК України, підлягала переходу у власність територіальної громади м. Києва, вартість якої, згідно з висновком експерта станом на 25.11.2016 року становила 776 811 грн., внаслідок чого охоронюваним громадським інтересам Київської міської ради заподіяно матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

В подальшому 26.07.2017 року, ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого злочинного плану у складі організованої групи, реалізуючи спільний умисел направлений на подальшу реалізацію квартири АДРЕСА_6 , та заволодіння майном ОСОБА_24 , діючи із відому ОСОБА_5 , у присутності ОСОБА_4 нотаріально посвідчила договір купівлі продажу вищевказаної квартири між ОСОБА_8 та ОСОБА_24 . Отримані від ОСОБА_24 грошові кошти в сумі 150 500 грн. у якості оплати за придбаний об`єкт нерухомості того ж дня, ОСОБА_8 передала ОСОБА_4 , після чого вказана сума грошових коштів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах була розподілена між учасниками організованої групи.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 32 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 3652 КК України.

Вивченням особи підозрюваної встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Рибниця Республіки Молдова, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судима

Прокурор зазначає, що на даному етапі досудового розслідування наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, підтверджується сукупністю вагомих, належних та допустимих доказів у кримінальному проваджені, а саме: протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме зняття інформації із транспортних телекомунікаційних мереж. У ході виконання вказаних заходів була зафіксована протиправна діяльність групи осіб, пов`язана із незаконним заволодінням чужим майном шляхом обману, підробленням документів, легалізацією майна отриманого внаслідок вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_19 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , які надали показання що свідчать про вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінальних правопорушень у складі організованої групи; протоколами обшуків у приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_7 , під час яких вилучено матеріали спадкових справ щодо майна померлих ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , а також робочий комп`ютер; протоколами обшуків у приміщенні офісу адвокатів ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , під час яких вилучено системний блок робочого комп`ютера, на якому містяться зразки та шаблони, за допомогою яких останніми виготовлялись і подавались нотаріусу ОСОБА_7 завідомо підроблені документи для відкриття спадкових справ, а також друкарську машинку, із використанням якої підроблялись свідоцтва про право власності на житло; протоколами оглядів вилучених документів та комп`ютерної техніки; висновком експерта №СЕ-19/111-21/53050-ПЧ від 16.11.2021, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_8 підписувала нотаріальні документи щодо прийняття спадщини та продажу квартири від імені ОСОБА_34 ; висновком експерта №СЕ-19/111-22/47838-ПЧ від 08.10.2021, згідно з яким ідентифіковано підпис ОСОБА_7 на заявах про прийняття спадщини від імені ОСОБА_34 , ОСОБА_28 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ; висновком експерта №СЕ-19/111-22/47838-ПЧ від 08.10.2021, згідно з яким ідентифіковано підпис ОСОБА_7 на свідоцтвах про право на спадщину за законом щодо майна померлих ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 ; висновком експерта №СЕ-19/111-22/2485-ДД від 27.04.2022, згідно з яким встановлено факти виготовлення свідоцтва про право власності на житло на друкарській машинці, вилученій у офісі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 ; висновком експерта №СЕ-19/111-22/3904-ДД від 15.02.2022, згідно з яким встановлено факти підроблення довідок КП КМР БТІ, які долучались до спадкових справ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Крім того, прокурор в своєму клопотання також вказує на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років, її підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 32 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 3652 КК України обґрунтовано вагомими доказами та є всі підстави вважати, що на даний час наявні ризики того, що перебуваючи на волі, вона може вчинити спроби: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Таким чином, прокурор в своєму клопотанні зазначає, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри, беззаперечного підтвердження наявних ризиків, відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав клопотання, просив застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Так, на думку сторони захисту пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, а ризики зазначені прокурором не доведеними, оскільки підозрювана має на утриманні двох неповнолітній дітей, працевлаштована, а відтак наміру переховуватися від органу досудового розслідування не має. Крім того, зазначила, що в межах іншого кримінального правопорушення щодо неї вже було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і покладенні на неї обов`язки вона виконує належним чином, а тому сторона захисту просить застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваної та її захисника, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

21.07.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 3652 КК України.

За матеріалами клопотання маються вагомі докази, які наразі у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною вказаних кримінальних правопорушень.

За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27.06.1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 08.06.1995 року.

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10.11.1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10.11.1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26.06.1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26.01.1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26.06.1991 року по справі «Летельє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20.01.2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14.10.2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20.05.2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «органи судової влади неодноразово посилались на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується. Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою».

Крім того, суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою №40107/02 від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80, за скаргою №20808/02 від 04.03.2010 року у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушення конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів»

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 3652 КК України, два з яких є особливо тяжким злочинами, санкція одного з яких, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, має свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю, раніше не судима, підозру не визнає, наразі підозру обґрунтовано вагомими доказами, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також слідчий суддя враховує, що підозрювана, має на утриманні двох малолітніх дітей, постійне місце проживання, має вищу освіту, а отже хоча і наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Однак не застосування до підозрюваної іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Крім того, слід зазначити, що кримінальні правопорушення інкриміновані ОСОБА_4 вчинялися впродовж 2015-2017 років, прокурором в судовому засіданні не надано відомостей про продовження вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень на даний час. Крім того, як вбачається з пояснень ОСОБА_4 та протоколу затримання, останню затримано біля приміщення Київського апеляційного суду, що може свідчити, що остання на даний час продовжує виконувати діяльність пов`язану з наявністю у неї свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що на переконання слідчого судді також вказує на наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням в умовах слідчого ізолятора.

Крім того, в судовому засіданні встановлено та не спростовано прокурором, що за аналогічним кримінальним провадженням, яке виділено із вказаного провадження до підозрюваної застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, дані про порушення якого відсутні.

Враховуючи викладене, а також те, що органом досудового розслідування доведено причетність ОСОБА_4 до інкримінованих правопорушень та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, однак не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за доцільне на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_8 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., строком до 21.09.2022 року включно, та зобов`язавши її прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Оскільки слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосовується інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя самостійно визначає обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 21.09.2022 року також наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131,132,176-178,183,184,193-196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000082 від 12.02.2016 року за ознаками кримінальних проваджень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.1 ст.32 ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.209, ч.3 ст.28 ч.3 ст.365-2 КК України щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт, на два місяці, заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_8 в період часу з 22:00 години до 06:00 години, строком до 21.09.2022 року включно, та зобов`язавши їй прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 21.09.2022 року також наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і на в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі судового засідання.

Строк дії даної ухвали до 21.09.2022 року включно, по закінченню якого дана ухвала припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим, крім випадку його продовження у встановленому законом порядку.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено в приміщенні суду 29.07.2022 р. о 12 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1