Справа № 944/285/22
Провадження №1-кп/944/663/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.09.2022м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2022 року за № 0000018, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не працює, не одруженого, не судимого в порядку ст. 89 Кримінального кодексу України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,
встановив:

ОСОБА_4 12 січня 2022 року, 08:00 год, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, через незачинені двері проник в приміщення приватного будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , де на кухні з її сумки таємно викрав 600,00 грн та 6 доларів США, що відповідно до курсу Національного Банку України становило 165,06 грн, після чого залиши місце події з викраденим, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 765,06 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що справді при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв дане кримінальне правопорушення. Матеріальну шкоду потерпілій відшкодував.
Обвинувачений та прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Також судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позицій.
У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.
При цьому, учасникам провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України як дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням в житло.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, не судимий, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання в межах санкції ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком 3 роки.
Водночас, суд, беручи до уваги наведене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 Кримінального кодексу України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення, на думку суду, можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Крім того, постановою слідчого Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 13 січня 2022 року визнано речовими доказами банкноти: номіналом 500 грн № ЦА7105731, 2015 року, номіналом 20 грн № ТЙ2796635, 2013 року, номіналом 20 грн № ЮА1617277, 2018 року, номіналом 20 грн № ЮВ8026955, 2018 року, номіналом 20 грн № ЮД0692750, 2018 року, номіналом 20 грн №ЮД0588967, 2018 року; банкноти: номіналом 5 доларів США № J05353303В, 1977 року, номіналом 1 долар США № D10330253, 2013 року.
Згідно з нормами ч. ч. 1, 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).
Зважаючи на викладене, суд вважає, що описані вище речові докази слід залишити у законного володільця потерпілої ОСОБА_5 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 366 371, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи.
Речові докази банкноти: номіналом 500 грн № ЦА7105731, 2015 року, номіналом 20 грн № ТЙ2796635, 2013 року, номіналом 20 грн № ЮА1617277, 2018 року, номіналом 20 грн № ЮВ8026955, 2018 року, номіналом 20 грн № ЮД0692750, 2018 року, номіналом 20 грн № ЮД0588967, 2018 року, номіналом 5 доларів США № J05353303В, 1977 року, номіналом 1 долар США № D10330253, 2013 року залишити у законного володільця ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1