Справа № 619/2632/18
Провадження № 1-кп/638/1225/22
УХВАЛА
Іменем України
20 жовтня 2022 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Харкові заяву головуючого судді ОСОБА_1 про самовідвід в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України,
встановив:
В провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло кримінальне провадження №0000507 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України.
В судовому засіданні головуючим суддею ОСОБА_1 оголошено заяву про самовідвід від участі у розгляді даного кримінального провадження з метою уникнення сумнівів щодо безсторонності та неупередженості судді. Підставами самовідводу головуючий зазначив те, що автоматизований розподіл справи №619/2632/18, яка надійшла до суду 09.09.2022 року, повинен був бути здійснений у день її надходження, проте він не відбувся через відсутність потрібої кількості суддів в розподілі. Головуючий вважає, що чинним КПК передбачений інший алгоритм дій, а саме що кримінальне провадження повинне бути передане на розгляд іншого суду. Також, зазначила, що при визначенні повторного автоматизованого розподілу справи 13.09.2022 року також були вчинені порушення, адже в розподілі приймали участь лише троє суддів, тобто альтернативи не мало місце.
Прокурор в судовому засіданні вказав, що при вирішенні заяви про самовідвід головуючого ОСОБА_1 покладється на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого також покладався на розсуд суду.
Обвинувачений підтримав заяву про самовідвід.
Колегія суддів, заслухавши заяву про самовідвід головуючого судді, думку учасників процесу, дослідивши докази, що вказуються на обґрунтування заяви, надавши оцінку обставинам вказаним у заяві про самовідвід, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.
Положеннями ст.ст.75, 76 КПК України визначено підстави відводу щодо судді в кримінальному провадженні.
Зокрема, згідно зі ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Вищенаведений перелік підстав для відводу судді є вичерпним.
Частинами 4, 5 ст.80 КПК України визначено, що заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути мотивованим.
Частиною 1 статті 35 КПК України визначено, що у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує, зокрема об`єктивний та неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді.
Частиною 3 статті 35 КПК України передбачено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.
Відповідно до ст.56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та правил суддівської етики.
Стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого на ХІ з`їзді суддів України 22.03.2013 року, зазначає, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10.12.2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с.12, п.27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с.794, п.38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п 43).
У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).
Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 року у справі «Le Compte, Van Leuven и De Meyere проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.
У той час, як суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.
Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалених резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року) вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
09.09.2022 року матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 надійшли до Дзержинського районного суду м. Харкова за Вх. №17754 від 09.09.2022 року.
09.09.2022 року відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями, призначення не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Деталі наведені в лозі протоколу призначення.
Згідно даних, що містяться в Звіті про неможливість розподілу справи між суддями від 09.09.2022 року, всього суддів 2- ОСОБА_2 , ОСОБА_3
12.09.2022 року керівником Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 видано розпорядження №02-06/09 про проведення повторного автоматизованого розподілу справи.
12.09.2022 року відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями, призначення не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Деталі наведені в лозі протоколу призначення.
Згідно даних, що містяться в Звіті про неможливість розподілу справи між суддями від 12.09.2022 року, всього суддів 2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1
13.09.2022 року керівником Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 видано розпорядження №02-06/10 про проведення повторного автоматизованого розподілу справи.
13.09.2022 року відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями, призначення не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Деталі наведені в лозі протоколу призначення.
Згідно даних, що містяться в Звіті про неможливість розподілу справи між суддями від 13.09.2022 року, всього суддів 1 ОСОБА_2
14.09.2022 року керівником Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 видано розпорядження №02-06/12 про проведення повторного автоматизованого розподілу справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021 року, обрано головуючим по справі ОСОБА_1 , склад колегії суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Згідно даних, що містяться в Звіті про автоматизований розподіл судових справ між суддями від 14.09.2022 року, кількість суддів в розподілі: 3.
Відповідно до п. 2.3.49. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради Суддів України та погодженого Головою Державної судової адміністрації України від 26.11.2010 року №30, повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями застосовується у випадках визначених законом, а також з метою заміни одного, декількох суддів, всього складу суду, збільшення складу суду в порядку, визначеному підпунктами 2.3.4, 2.3.23 цього Положення.

Пуктом 2.3.59. Положення передбачено, що у разі визначення автоматизованою системою неможливості здійснення автоматизованого (повторного автоматизованого) розподілу судових справ відповідно до підпункту 2.3.27 пункту 2.3 цього Положення автоматизованою системою автоматизовано створюється протокол щодо неможливості автоматизованого розподілу судових справ між суддями відповідного суду (додаток 10).

Пуктом 2.3.60. Положення встановлено, у разі усунення обставин, що унеможливлюють здійснення автоматизованого (повторного автоматизованого) розподілу судових справ, такий розподіл відбувається відповідно до вимог цього Положення.

Підстави для проведення повторного автоматизованого розподілу справи були належним чином сформовані та обгрунтовані в розпорядженні про проведення повторного автоматизованого розподілу справи, керівник апарату Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 діяв у відповідності до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради Суддів України та погодженого Головою Державної судової адміністрації України від 26.11.2010 року №30.

За таких обставин, суд вважає, що визначення судді для розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України (судова справа №619/2632/18) було здійснено автоматизованою системою документообігу суду з дотриманням порядку визначення судді для розгляду справи та з урахуванням положень Засад використання автоматизованої системи документообігу у Дзержинському районному суді м. Харкова, а тому порядок визначення судді для розгляду вищевказаної судової справи, встановлений ст.35 КПК України, у даному випадку порушений не був.
Крім того, у поданій заяві про самовідвід не наведено будь-яких фактів прояву суддею поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у цій справі.
Також, не встановлено підстав, які б свідчили, що суддя ОСОБА_1 не здатна забезпечити розгляд зазначеного кримінального провадження з дотриманням загальних засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України, та прийняти за результатами його судового розгляду законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372, 392 КПК України , колегія суддів
постановили:
В задоволенні заяви судді Дзержинського районного суду м. Харкова - головуючого судді ОСОБА_1 про самовідвід від здійснення судового провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4 КК України - відмовити.
Ухвала не підлягає оскарженню окремо від судового рішення.
Заперечення до ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.
Головуючий: суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3