Справа № 756/2693/22
Номер провадження № 1-кп/756/968/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 30.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, не працюючого, який має повну загальну середню освіту, раніше засудженого:

- 03.06.2021 Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 09.12.2021 Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 19.01.2022 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 263, 71 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 3 роки та 3 місяці,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

У невстановлений під час судового розгляду час, день та місці у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 , у невстановлений час та місці придбав пістолет, виготовлений шляхом переробки сигнального, самозарядного пістолету моделі «RETAY 84 FS», який у наслідок переробки став вогнепальною зброєю, та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

Так, 30.01.2022, під час особистого обшуку ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України, за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 8, працівниками поліції виявлено та вилучено пістолет, виготовлений шляхом переробки із сигнального, самозарядного пістолету моделі «RETAY 84 FS», який у наслідок переробки став придатним до пострілів та є вогнепальною зброєю.

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, які викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, і обвинувачений їх у повному обсязі підтверджує. Крім того обвинувачений пояснив, що він придбав сигнальний пістолет моделі «RETAY 84 FS», який самостійно переробив для пострілів бойовими набоями, та зберігав при собі. Будь-якого дозволу на зброю не мав. Учинив це лише тому, що ще з дитинства відчуває потяг до зброї, вона йому подобається. Саме тому в 2015 році проходив службу в зоні АТО, унаслідок чого отримав статус учасника бойових дій. Був комісований через отримання пошкодження селезінки. У вчиненому кається, бо знає, що це не є законним, а тому просить суворо не карати. Просить урахувати, що даний пістолет в нього був ще до попереднього вироку, яким його засудили за носіння холодної зброї, хоча продовжив носити пістолет і після вироку.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що в судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Прокурор просив також урахувати, що наразі неможливо вирішити питання щодо призначення покарання за сукупністю злочинів чи вироків, оскільки останній вирок щодо обвинуваченого, яким приєднано покарання за вироком який набув сили, не набув сили.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під фізичним чи психічним примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, зі слів - кається, засуджує свою протиправну поведінку. Між тим, на думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття у судовому засіданні хоча і не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, однак обвинувачений раніше вже був засуджений за подібний злочин (незаконне зберігання холодної зброї), що виключає можливість урахувати цю обставину як щире каяття. Між тим, проходження військової служби у 2015 році на східній Україні, яка спрямована на захист незалежності, суверенітету та територіально цілісності у зоні бойових дій, та отримання внаслідок чого статусу учасника бойових дій, обов`язково має бути ураховано судом як обставина, яка пом`якшує покарання.

У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є наявність в обвинуваченого статусу учасника бойових дій. При цьому судом не встановлено обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, особу обвинуваченого, який раніше засуджений, учинив новий злочин в період відбуття покарання з випробуванням, має зареєстроване місце проживання, середню освіту, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває, винуватість визнав, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69, 69-1 КК України. Оскільки судом установлено, що обвинувачений учинив новий злочин у період відбуття покарання з випробуванням, та не має дві чи більше обставини, що пом`якшують покарання.

Вивченням особистості обвинуваченого, з урахуванням наведених засад призначення покарання, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, установлених особистісних характеристик та обставин подій, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяці.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Суд погоджується із прокурором, що наразі неможливо вирішити питання щодо призначення покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів чи вироків, тобто відповідно до положень статей 70, 71 КК України, оскільки останній вирок Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2021 за ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України хоча і набув сили, однак відповідно до вимог ст. 71 КК України призначене за ним обвинуваченому покарання частково приєднане до вироку Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2022. При цьому останній вирок не набув сили, бо перебуває на апеляційному оскарженні. Суд також ураховує, що положення статей 537, 539 КПК України передбачають вирішення питання щодо остаточного покарання за наявності кількох вироків, судом за місцем відбуття покарання. Ці обставини дають підстави суду не чекати набуття вироком Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2022 законної сили, урахував лише при призначенні покарання, як вже було вказано, обставину, що обвинувачений учинив новий злочин у період відбуття покарання з випробуванням.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, як і не повідомляли про наявність певних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи у сумі 686 грн 48 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України (перероблений сигнальний пістолет марки «RETAY 84 FS»), який знаходиться в камері зберігання речових доказів Управління поліції в метрополітені ГУНП в місті Києві, слід знищити, оскільки хоча дана зброя і придбана для постілів, однак її перероблено зі зброї, яка не була створена для відстрілу бойових набоїв. А отже, на думку суду, конфіскація в дохід держави чи передача такої зброї для потреб ЗСУ не є можливою.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання для супроводження до установи відбуття покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набуття вироком законної сили не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення експертизи СЕ 19/11-21/24131-ХЗ від 25.05.2021у сумі 686 грн 40 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: перероблений сигнальний пістолет марки «RETAY 84 FS», який знаходиться в камері зберігання речових доказів Управління поліції в метрополітені ГУНП в місті Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1