КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року про обрання ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб тобто до 30 вересня 2022 року включно, з визначенням розміру застави, що становить 280 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка складає 694 680 гривень,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року, серед іншого, відмовлено у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та обрано ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 30 вересня 2022 року включно, з визначенням розміру застави, що становить 280 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка складає 694 680 гривень.
Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, тим, що обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно чинити тиск на свідків, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 листопада 2021 року №0000130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України із непомірною заставою, передбаченою п. 5 статті 182 КПК України, та ухвалити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, або домашнього арешту, або визначити заставу у значно меншому розмірі.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що суддя повинен був провести аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України, та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України, а обрання тримання під вартою із заставою з максимальним розміром передбаченим щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до пункту 5 статі 182 КПК України є занадто суворим запобіжним заходом, що розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України та є непомірно великою сумою для обвинуваченого.

Судом не взято до уваги, те що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на своєму утриманні сина 2002 року народження - інваліда з дитинства 3-ї групи та неповнолітню доньку 2008 року народження, а також батьків пенсіонерів, злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я.

Жодний ризик передбачений статтею 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Обвинуваченому ОСОБА_6 не має сенсу переховуватись від органів слідства.

До клопотання слідчого не додано жодного доказу, який підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри.

В ухвалі суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою вказано про те, що суд не виключає тиску на свідків, які ще не були допитані у справі, при цьому будь-який свідків, які ще не були допитані у справі взагалі не існує, оскільки всі відомі свідки вже були допитані в процесу досудового розслідування. та за результатами таких допитів складені протоколи, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Захисник вважає, що жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року щодо підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так, суд, задовольняючи клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений має паспорт громадянина Російської Федерації, його діти проживають на території АР Крим, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків.

Також, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд врахував тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі доведеності його винуватості за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції від 01 серпня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, колегія суддів погоджується з висновком суду про існування підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Застосування обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, у виді особистого зобов`язання, або домашнього арешту, як про те ставить питання захисник у своїй апеляційній скарзі, є неможливим, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Окрім того, розглядаючи клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під варто, в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України, визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Доводи захисника про те, що жодний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений, є безпідставними, оскільки у клопотанні прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризику незаконного впливу на свідка, вказано, що заявником у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , який є знайомим обвинуваченого, та який органом досудового розслідування залучався до конфіденційного співробітництва, а його показання під час судового розгляду будуть мати істотне значення, а тому вважає, що обвинувачений буде в незаконний спосіб впливати на цього свідка з метою відмови чи зміни показань на користь ОСОБА_6 .

Доводи апелянта про те, що відсутній ризик впливу на свідків, оскільки всі відомі свідки вже були допитані в процесу досудового розслідування є безпідставними, позаяк вказані свідки судом ще не допитувались.

Посилання захисника на те, що під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором не додано жодних матеріалів, якими прокурор доказує обставини та доводи клопотання, є безпідставними, оскільки в провадженні суду перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .

Доводи захисника про те, що суддя повинен був провести аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практики ЄСПЛ є неспроможними.

Так, вирішуючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Такий висновок суду, на думку колегії суддів є обґрунтованим, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання захисника на те, що судом не взято до уваги, те що матеріальна шкода відсутня, підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на своєму утриманні сина 2002 року народження - інваліда з дитинства 3-ї групи та неповнолітню доньку 2008 року народження, а також батьків пенсіонерів, злочин не пов`язаний проти життя та здоров`я є безпідставними.
Так, з ухвали суду убачається, що при обранні найсуворішого виду запобіжного заходу, суд врахував те, що обвинувачений ОСОБА_6 , має паспорт громадянина Російської Федерації, його діти проживають на території АР Крим, що вказує на відсутність міцних соціальних зав`язків, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, а також відсутність доказів, що запропонований захисником запобіжний захід у виді особистого зобов`язання чи домашнього арештузабезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Окрім того, наявність на утриманні ОСОБА_6 сина 2002 року народження - інваліда з дитинства 3-ї групи, неповнолітньої доньки 2008 року народження, а також батьків пенсіонерів саме по собі не може нівелювати існування ризиків, які є підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З оскаржуваної ухвали суду убачається, що суд не погодився з позицією захисника та обвинуваченого щодо можливості застосування відносно ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту та не знайшов підстав для застосування такого запобіжного заходу, зазначивши, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про те, що обрання тримання під вартою із заставою з максимальним розміром передбаченим щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до пункту 5 статі 182 КПК України є занадто суворим запобіжним заходом та є непомірно великою сумою для обвинуваченого не підлягають розгляду, оскільки чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено оскарження в частині запобіжного заходу у виді застави.

Так, ст. 422-1 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжних захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Доводи захисника про можливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із тримання під вартою, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказами.

Отже, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року про обрання ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб тобто до 30 вересня 2022 року включно, з визначенням розміру застави, що становить 280 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка складає 694 680 гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №752/8629/22

Провадження №11-кп/824/3115/2022
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1