Провадження № 1-кп/947/1164/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022 року Київський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0001175 від 28.09.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не заміжня, на утриманні має малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:
- 12.02.2021 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 год.;
- 19.02.2021 Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 год.;
- 28.09.2021 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік; Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.07.2022 року вирок змінено, виключено посилання на ст.ст. 71,72 КК України та призначено до відбування строк 1 рік 3 місяці позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України;
- 09.08.2022 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробовуванням терміном 1 рік;
- 28.09.2022 Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік;

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 28.09.2022 приблизно о 16 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні супермаркету ТОВ «Таврія-В», торгівельного центру «Вузівський», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140/1 керуючись злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ), з корисливих мотивів, діючи повторно, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що її дії не будуть помічені, таємно викрала з торгівельної полиці майно, що належить ТОВ «ТАВРІЯ-В», а саме консерви печінки тріски марки «Аквамарин» об`ємом 115 грам, вартістю 85 гривень 96 копійок у кількості 4 одиниць, консервів печінки тріски марки «Аквамарин» об`ємом 190 грам, вартістю 107 гривень 2 копійки у кількості 3 одиниць, загальною вартістю 664 гривні 90 копійок, сховавши їх у рюкзак.
Далі з викраденим майном, не пред`явивши його касиру та не розрахувавшись за нього попрямувала до виходу.
Таким чином ОСОБА_4 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але довести злочин до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, так як була зупинена співробітником охорони магазину ТОВ «ТАВРІЯ-В», на виході з магазину.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, та пояснила, що вона дійсно вчинила інкримінований їй злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного нею злочину, фактичні обставини справи не оспорювала та підтвердила вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 28.09.2022 приблизно о 16 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні супермаркету ТОВ «Таврія-В», торгівельного центру «Вузівський», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140/1 таємно викрала з торгівельної полиці консерви печінки тріски кількості 7 одиниць, які сховала у рюкзак і оминула касову зону, не розрахувавшись за вартість товару попрямувала до виходу з магазину, але була затримана співробітниками магазину. У скоєному щиро кається, просила суворо її не карати.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням цивільного позову, матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має реєстрацію в місті Одесі, не працює, стабільного джерела доходу не має, раніше неодноразово судима за вчинення умисних злочинів, покарання не відбула, злочин вчинила в період відбуття покарання за попереднім вироком Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2022 року, що свідчить про те, що належних висновків вона для себе не зробила та на шлях виправлення не стала, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та її перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і їй слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке буде необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 ст.ст.69, 75, 79 КК України.
Крім того, призначення покарання ОСОБА_4 без застосування вимог ст. 75, 79 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду міста Одеси від 28.09.2022 року у вигляді одного місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0001175 від 28.09.2022 року, не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту в порядку виконання зазначеного вироку.
Речові докази: консерви печінки тріски марки «Аквамарин» об`ємом 115 грам у кількості 4 одиниць, консерви печінки тріски марки «Аквамарин» об`ємом 190 грам у кількості 3 одиниці, вважати повернутими потерпілому за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1