Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2694/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження № 295/2694/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 червня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.10.2013 року по 23.05.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вважає ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що строком попереднього ув`язнення ОСОБА_8 є час з моменту його затримання 16.02.2013 року по час набуття вироком законної сили 23.05.2016 року, а тому вказаний період підлягає зарахуванню в строк його покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В ухвалі суду зазначено, що захисник ОСОБА_11 звернувся до суду із клопотанням про зарахування засудженому ОСОБА_8 в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16.10.2013 року по 23.05.2016 року.

08.06.2022 року захисник ОСОБА_12 подав доповнення до клопотання та просив зарахувати засудженому ОСОБА_8 періоди його перебування в установах попереднього ув`язнення у зв`язку з участю у судовому розгляді кримінального провадження, а саме: з 16.01.2014 року по 18.03.2014 року, з 21.04.2014 року по 13.05.2014 року, з 06.05.2015 року по 16.09.2015 року, з 24.05.2016 року по 17.02.2017 року, з 09.07.2017 року по 15.06.2018 року, з 24.06.2018 року по 11.03.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні заяви захисника, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 засуджений вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.10.2013 року за п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, 70 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, який ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2014 року залишений без зміни, тобто вирок набрав чинності 15.01.2014 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2015 року ухвалу апеляційного суду від 15.01.2014 року скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23.05.2016 року вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.10.2013 року змінено, пом`якшено ОСОБА_8 призначене судом першої інстанції покарання, та він вважається засудженим за п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. 23.05.2016 року вирок набрав законної сили.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.06.2017 року по справі № 295/4818/17 ОСОБА_8 було зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.02.2013р. по 15.01.2014р. та з 17.09.2015р. по 23.05.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили.

Враховуючи, що увесь період попереднього ув`язнення ОСОБА_8 вже був зарахований засудженому у строк покарання ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.06.2017 року, яка набрала законної сили, а інші періоди, які захисник просить зарахувати засудженому ОСОБА_8 , відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» не є періодом попереднього ув`язнення, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення заяви захисника.
Засуджений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотання про свою участь в судовому засіданні не надавав.
Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, були внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, згідно яких передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21.06.2017р., набув чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким встановлено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання, у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 ст.72 КК України.
Згідно положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до ст.532 КПК України, вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви захисника засудженого ОСОБА_13 про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.
Так, згідно матеріалів провадження, вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.10.2013 року ОСОБА_8 засуджений за сукупністю злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, 70 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з моменту його затримання з 16.02.2013 року.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2014 цей вирок залишений без змін, тобто набрав чинності 15.01.2014 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2015 року скасовано зазначену ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15.01.2014 року та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23.05.2016 вищевказаний вирок суду змінено, ухвалено пом`якшити ОСОБА_8 призначене судом першої інстанції покарання, вважати його засудженим за цими ж статтями КК України за сукупністю злочинів на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Отже, 23.05.2016 року вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.10.2013 року щодо ОСОБА_8 набрав законної сили.
У змісті довідці ДУ «ЖУВП (№8)» від 02.12.2021 за №8/10183 зазначено час перебування ОСОБА_8 в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі за період з 2013 по 2019 рік.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.06.2017 року (справа № 295/4818/17), яка набрала законної сили, ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.02.2013 року (момент затримання) по 15.01.2014 року (набрання вироком законної сили) та з 17.09.2015 року (скасовано ухвалу апеляційного суду, якою залишено без зміни вирок) по 23.05.2016 року (набрання вироком законної сили після перегляду апеляційним судом), з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 , під час розгляду судової справи 734/1659/13-к по обвинуваченню останнього за п.6 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 15, п.1 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, 70 КК України, в розумінні вищевказаних положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», в умовах попереднього ув`язнення перебував лише в період з 16.02.2013 по 15.01.2014 та з 17.09.2015 по 23.05.2016.

При цьому, вказаний період, згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 йому був зарахований в строк відбування покарання, з розрахунку - 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі зазначеною вище ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.06.2017 року.

В свою чергу, інші періоди, на які у своїй апеляційній скарзі посилається адвокат, не є періодом попереднього ув`язнення ОСОБА_8 в розумінні вимог ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Доводи апелянта про те, що зарахуванню підлягає період з 16.10.2013 року (постановлення вироку судом першої інстанції) по 23.05.2016 року (набрання вироком законної сили), апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки період з 16.10.2013 року по 15.01.2014 року та з 17.09.2015 року по 23.05.2016 року засудженому ОСОБА_8 зарахований з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 06.06.2017 року.
Будь яких порушень норм процесуального чи матеріального права, які могли б стати підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 червня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: