Дата документу 12.01.2022 Справа № 330/577/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 330/577/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/499/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 12 січня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 5 жовтня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишняківка Красногвардійського району АР Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

10 березня 2020 року, приблизно о 14 годині 35 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись в сестринській кімнаті, яка розташована в хірургічному відділенні КНП «Якимівська ЦРЛ», за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка, вул. Центральна, 30, до якої не обмежено доступ сторонніх осіб, діючи за раптово виниклим умислом, направленим на викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав мобільний телефон «Lenovo K 10а 40», вартістю 1233 гривень 33 копійки, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 гривень, та флеш-карта «TOSHIBA micro SDH» об`ємом 16 Гб, вартістю 71 гривня 67 копійок, які належать ОСОБА_9 , та разом з викраденим майном покинув вказану кімнату, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1330 гривень.

11 березня 2020 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, зайшов до приміщення КП «Якимівська районна аптека», яке розташоване за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка, вул. Центральна, 83, де, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, через двері проник до службового кабінету відділу запасів, звідки таємно, повторно викрав службовий мобільний телефон «Nokia»-105 у корпусі чорного кольору, вартістю 472 гривні, з сім-картою мобільного оператора «Київстар», на рахунку якої знаходилось 105 гривень, який належить КП «Якимівська районна аптека», після чого з викраденим майном покинув вказане приміщення та на власний розсуд розпорядився викраденим майном, чим спричинив КП «Якимівська районна аптека» матеріальну шкоду на загальну суму 577 гривень.

19 березня 2020 року обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, зайшов до приміщення будівлі КП «Облводоканал», яке розташоване за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка, вул. Центральна, 48, де, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, через незачинені двері зайшов до кабінету «приймальні», звідки таємно, повторно викрав 300 гривень та флеш-накопичувач «GoodRam UMO2», USB 2.0, 8gb білого кольору вартістю 76 грн 53 копійки, які належать ОСОБА_10 , після чого разом з викраденим майном покинув вказане приміщення та на власний розсуд розпорядився викраденим майном, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 376 грн. 53 копійки.

23 березня 2020 року, приблизно о 10 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшов до кабінету головного бухгалтера страхової компанії «Оранта-Січ», яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський район, смт Якимівка, вул. Центральна, 107, де, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, викрав USВ флешку «iBank 2Key», в корпусі синього кольору, вартістю 625 гривень, USВ флешку «PATRIOT Xporter Pulse» об`ємом 16 Гб, в корпусі чорного кольору, вартістю 100 гривень 80 копійок, грошові кошти в сумі 100 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_11 , та разом з викраденим майном покинув вказаний кабінет, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 825 гривень 80 копійок.

Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 5 жовтня 2021 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 04.06.2021 року, остаточно призначено до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

В строк відбуття покарання зараховано частково відбуте ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 04.06.2021 року.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 30 квітня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи від 30.03.2020 року № 22-19 у розмірі 471 (чотириста сімдесят одна) грн. 03 коп., експертизи від 07.04.2020 року № 24-10 у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 35 коп., експертизи від 31.03.2020 року № 10-151 у розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з оскаржуваним вироком та просить його скасувати, а справу направити на новий або на додатковий розгляд у присутності державного захисника.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час судового розгляду суд не надав йому захисника з боку держави, вирішивши, що він зможе захищати себе сам, чим порушив судовий процес. В свою чергу, він не заявив в суді, щоб йому надали адвоката, оскільки не знав всіх своїх прав, а пам`ятку про права та обов`язки йому було вручено на початку судового розгляду, у зв`язку з чим він не встиг з нею ознайомитись.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпілі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілої сторони.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні просив задовольнити його апеляційну скаргу.
Захисник в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу свого підзахисного, вказавши на недотримання судом вимог ч. 2 ст. 345 КПК України та порушення права обвинуваченого на захист.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги, оскільки сам обвинувачений в апеляційній скарзі зазначав, що він не заявляв в суді про залучення захисника. Підстави, передбачені ст. 52 КПК України, для обов`язкової участі захисника також відсутні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальних засад змагальності і диспозитивності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та кваліфікація дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Доводи ОСОБА_7 про порушення судом першої інстанції його права на захист та розгляд кримінального провадження по суті без залучення захисника для захисту його інтересів, колегія суддів визнає безпідставними.

Так, підстав для обов`язкового залучення захисника обвинуваченому ОСОБА_7 , зазначених в ст. 52 КПК України, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України визначено, що обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, зокрема, щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права.
Як зазначено у правовому висновку, який міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 квітня 2019 року ЄУ № 213/1425/17 (провадження № 51-7003кмо18), самі собою факти перебування осіб на спеціальних обліках й на стаціонарному лікуванні з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» не можуть автоматично свідчити про нездатність обвинуваченого (засудженого) через фізичні чи психічні вади повною мірою реалізувати свої права, а отже, і про обов`язковість участі захисника в аспекті п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, з 2016 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноідів. Синдром залежності» (т. 4 а.п. 94).

Проте, колегія суддів вважає, що лише наявність зазначеного діагнозу у ОСОБА_7 за відсутності підтвердження експертним шляхом нездатності особи повною мірою реалізувати свої права внаслідок психічних чи фізичних вад, що є результатом вживання опіоїдів, не є такою обставиною, що вимагає обов`язкової участі захисника в аспекті п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України.

При здійсненні судового провадження питання про залучення захисника необхідно вирішувати виходячи з конкретних обставин справи з урахуванням установлених характеру розладів, психічного або соматичного стану здоров`я особи, особливостей її поведінки, стилю комунікації з оточуючим тощо.
В даному провадженні будь-якої неадекватності чи розладів поведінки обвинуваченого не зафіксовано. Поведінка ОСОБА_7 у суді першої інстанції та при апеляційному розладі відповідала обстановці, останній висловлював власну позицію щодо предмету розгляді та користувався іншими правами.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, до суду надійшло чотири обвинувальні акти, які в подальшому були об`єднані в одне провадження.

Під час проведення підготовчого судового засідання за кожним обвинувальним актом обвинуваченому ОСОБА_7 були вручені пам`ятки про права та обов`язки, в яких зазначено, з поміж іншого, що обвинувачений має право на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави, в тому числі, у зв`язку з відсутністю коштів на його оплату, і роз`яснено їх зміст на виконання вимог ч. 2 ст. 345 КПК України.
Отримання обвинуваченим пам`яток про права та обов`язки підтверджується розписками останнього з відмітками про те, що права та обов`язки йому зрозумілі (т. 1 а.п. 20, т. 2 а.п. 16, т. 3 а.п. 14, т. 4 а.п. 11).

При цьому, про порушення права на захист або необхідність призначення захисника ОСОБА_7 заяв суду не подавав та на протязі всього судового розгляду жодних клопотань про порушення його прав та про необхідність в юридичній допомозі адвоката не заявляв.
Безумовні обставини щодо обов`язковості участі захисника, що передбачені ст. 52 КК України у даному провадженні відсутні.

Розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався, однак в жодному судовому засіданні обвинуваченим не ставилась вимога про необхідність залучення йому захисника за рахунок держави.
Тривалість судового розгляду та неодноразове вручення ОСОБА_7 відповідних пам`яток виявляє неспроможність тверджень обвинуваченого про відсутність часу для ознайомлення з пам`яткою про права та обов`язки.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані вимоги ст. 345 КПК України, місцевий суд пересвідчився у отриманні обвинуваченим пам`ятки про права та обов`язки, розумінні останнім змісту пам`ятки.

Крім того, як слідує з встановлених апеляційним судом обставин, ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування, також не виявляв бажання на залучення для захисту його прав захисника. Зокрема, під час затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України останньому були також роз`яснені права, передбачені ч. 3 ст. 42 КПК України, у тому числі, щодо отримання правової допомоги захисника за рахунок держави, про що ОСОБА_7 поставив власноручний підпис (т. 4 а.п. 16-17).

Звертає на себе увагу й той факт, що обвинувачений раніше неодноразово (5 разів) судимий, та під час ухвалення відносно нього деяких попередніх вироків користувався послугами захисника, що додатково свідчить про обізнаність ОСОБА_7 наданих законом прав, зокрема права на захист.

Тому, у колегії суддів, з урахуванням сукупності наведених вище обставин, відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист.

Більш того, сам обвинувачений в апеляційній скарзі підтвердив, що він не звертався до районного суду про надання йому захисника.

Звернення обвинуваченого, відображене в апеляційній скарзі, про надання йому безоплатного захисника було адресовано безпосередньо до апеляційної інстанції і ухвалою апеляційного суду від 2 грудня 2021 року йому був залучений захисник, який надавав йому правову допомогу (т. 5 а.п. 31).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що право обвинуваченого на захист не було обмежено чи порушено.

Таким чином, доводи обвинуваченого про порушення його права на захист позбавлені підґрунтя.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено згідно з вимогами ст. 65 КК України.

При цьому, враховано характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, при цьому, перебуває на обліку у лікаря нарколога, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд призначив покарання, яке за своїм розміром є необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів і дійшов обґрунтованого висновку, що його виправлення та перевиховання неможливе без застосування покарання у вигляді позбавлення волі.

З огляду на наведене, підстави для скасування вироку, з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 5 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4