Справа № 308/3456/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/105/22 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2022.
Цією ухвалою, задоволено клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год. до 07 год. без застосування електронного засобу контролю, стром до 10.05.2022 включно, щодо:
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися із місця фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду у період із 22 до 07 год.; не відлучатися із населеного пункту де фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні сторони обвинувачення; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2014 Державним агенством лісових ресурсів України укладено контракт із ОСОБА_7 про наймання його на посаду директора державного підприємства «Великобичківське ЛМГ» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства (Далі ДП «Великлобичківське ЛМГ»), на термін з 28.02.2014 по 27.02.2017.
У подальшому, 30.01.2019 Державним агенством лісових ресурсів України укладено черговий контракт із ОСОБА_7 про наймання його на посаду директора ДП «Великобичківське ЛМГ» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства, на термін з 28.02.2019 по 27.02.2020.
16.11.2020 наказом Державного агенства лісових ресурсів №805-к, ОСОБА_7 призначено за вказаним контрактом на посаду директора ДП «Великобичківське ЛМГ», яке координується Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, як такого, що успішно пройшов спеціальну перевірку стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, з 18.11.2020 по 17.11.2025.
16.11.2020 Державне агенство лісових ресурсів України уклало контракт з керівником ДП «Великобичківське ЛМГ» яке координується Закарпатським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, згідно якого ОСОБА_7 наймано на посаду директора даного державного підприємства.
Згідно вказаних контрактів, директор ДП «Великобичківське ЛМГ» здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань передбачених законодавством, Статутом підприємства та вказаними контрактами.
Згідно вищенаведених укладених із ОСОБА_7 контрактів, останній зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання корупції в ДП «Великобичківське ЛМГ», а також організовувати бухгалтерський облік та забезпечувати фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що згідно статуту Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» (Далі Статут), вказане підприємство засноване на державній власності, та належить до сфери управління Державного агенства лісових ресурсів України.
Відповідно до ч.3 ст.5 Статуту, майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського віддання.
Згідно ст.8 Статуту, органом управління підприємства є його директор, та згідно ч.4 зазначеної статті Статуту, директор підприємства: здійснює керівництво підприємством; несе повну відповідальність за стан діяльності підприємства; діє без довіреності від іменні підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними та фізичними особами; розпоряджається коштами та майном підприємства відповідно до чинного законодавства України; укладає договори; видає від імені підприємства довіреності, в тому числі і на вчинення відповідних правочинів; відкриває в установах банків рахунки в національній та іноземних валютах; несе відповідальність за формування та виконання фінансових планів; видає накази з питань діяльності підприємства; організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та інші діяльність підприємства відповідно до мети та основних напрямків його діяльності; визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і затверджує штатний розпис підприємства за погодженням з управлінням; затверджує положення про структурні підрозділи підприємства за поданням керівників цих підрозділів; застосовує заходи заохочення (преміювання) до працівників підприємства; приймає відповідно до законодавства рішення про прийняття до матеріальної та/або дисциплінарної відповідальності працівників підприємства; вирішує інші питання діяльності підприємства відповідно до вимог законодавства та цього Статуту.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Відповідно до ст.1 Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 №976, державна лісова охорона діє у складі Держлісагентства, Республіканського комітету Автономної Республіки Крим з питань лісового і мисливського господарства, обласних управлінь лісового та мисливського господарства і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держлісагентства. Держлісоохорона має статус правоохоронного органу. Згідно додатку до вказаного положення, керівник лісового господарства є посадовою особою Держлісохорони.
Держлісоохорона має статус правоохоронного органу.
Згідно додатку до вказаного положення, керівник лісового господарства є посадовою особою Держлісохорони.
Отже, будучи службовою особою державної лісової охорони, та директором ДП «Великобичківське ЛМГ», ОСОБА_7 постійно обіймає посаду у державному органі та здійснює функції представника влади, а тому відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу.
Таким чином, ОСОБА_7 , як директор підприємства, є особою, яка постійно здійснює функції представника влади та, відповідно до п.1 примітки до ст.364 КК України, є службовою особою.
Відповідно до п.п. «е» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», посадові та службові особи державної лісової охорони є суб`єктом відповідальним за корупційні правопорушення.
Відповідно до ст.22. Закону України «Про запобігання корупції», посадовим та службовим особам державної лісової охорони забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Згідно примітки до ст.51-3 Закону України «Про запобігання корупції», під службовими особами, які займають відповідальне становище, серед інших, є особи, які є керівниками чи заступниками керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на час виконання обов`язків директора ДП «Великобичківське ЛМГ», ОСОБА_7 постійно виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції і, згідно до примітки ст.51-3 Закону України «Про запобігання корупції», є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Водночас, ОСОБА_7 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, будучи службовою особою та відповідно до вимог зазначеного законодавства і ч.2 ст.19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства, діючи за попередньою змовою із касиром-бухгалтером ОСОБА_9 , привласнив та розтратив чуже майно, що було йому ввірене як директорові підприємства, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно та за попередньою змовою із підпорядкованим йому працівником підприємства касиром-бухгалтером ОСОБА_9 , за наступних обставин.
ОСОБА_7 , будучи директором підприємства, який очолює безпосередньо орган управління ДП «Великобичківське ЛМГ», тобто найвищою керівною ланкою даного державного підприємства, маючи в підпорядкуванні всіх працівників структурних підрозділів лісгоспу, в тому числі працівників апарату підприємства, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в останнього виник злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом привласнення та розтрати державного майна, а саме грошових коштів, що належать ДП «Великобичківське ЛМГ». Свій злочинний умисел ОСОБА_7 вирішив реалізувати шляхом внесення завідомо недостовірних відомостей до видаткових касових ордерів, та використання завідомо підроблених заяв про видачу матеріальних допомог, залучивши при цьому до протиправної злочинної схеми свою підлеглу касира-бухгалтера ОСОБА_9 , яка безпосередньо згідно своїх функціональних обов`язків є матеріально-відповідальна особа та володіє ввіреним її майном, тобто грошовими коштами що знаходяться в касі підприємства.
В подальшому, ОСОБА_7 , з метою виконання свого раніше узгодженого із іншим співучасником злочинного плану, касиром-бухгалтером ОСОБА_9 , діючи умисно, спільно, керуючись корисливими мотивами спрямованими на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, та дій кожного із співучасників, використовуючи свої службові та владні повноваження як керівника підприємства, маючи вплив на підпорядкованих працівників вказаного лісгоспу, 30.11.2017, спільно із іншою службовою особою - касиром-бухгалтером ОСОБА_9 , організували схему щодо привласнення та розтрати майна, що належить ДП «Великобичківського ЛМГ», шляхом внесення безпосередньо ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_7 , завідомо недостовірних відомостей до офіційних документів видаткових касових ордерів про виплату матеріальної допомоги пенсіонерам ДП «Великобичківське ЛМГ».
За таких обставин, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого вищеописаного злочинного плану, та з метою надання законного вигляду його злочинним діям та діям ОСОБА_9 , діючи спільно із останньою, надаючи їй протиправні та незаконні вказівки як безпосереднього керівника, керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та дій кожного із учасників, у період з 30.11.2017 по 09.11.2020, організували складання, внесення завідомо недостовірних відомостей до офіційних документів - видаткових касових ордерів щодо нібито виплати пенсіонерам лісгоспу матеріальної допомоги та грошових виплат за вказаний період, а саме внесено недостовірні відомості до наступних видаткових касових ордерів: №2177 від 30.11.2017 про виплату матеріальної допомоги пенсіонеру лісгоспу ОСОБА_10 у розмірі 3000
(три тисячі) грн.; №119 від 24.01.2019 про отримання ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 1800 (тисяча вісімсот) грн.; №312 від 06.03.2019 про отримання ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 2500 грн.; №642 від 16.05.2019 про видачу грошових коштів в сумі 2500 грн. ОСОБА_13 ; №1648 від 17.10.2019 щодо виплати ОСОБА_14 грошових коштів в сумі 3000 грн.; №1697 від 29.10.2019 щодо виплати та отримання ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 3000 грн.; №1696 від 29.10.2019 щодо виплати ОСОБА_15 грошових коштів на суму 3000 грн.; №1864 від 03.12.2019 щодо виплати матеріальної допомоги у розмірі 3000 грн. ОСОБА_16 ; №1938 від 09.12.2019 щодо виплати грошових коштів в сумі 3000 грн. ОСОБА_17 ; №93 від 23.01.2020 щодо виплати матеріальної допомоги у розмірі 2000 грн. ОСОБА_18 ; №1030 від 01.09.2020 щодо виплати матеріальної допомоги у розмірі 2500 грн. ОСОБА_19 ; №1224 від 23.09.2020 щодо виплати матеріальної допомоги у розмірі 2500 грн. ОСОБА_10 ; №1503 від 09.11.2020 щодо отримання виплати ОСОБА_20 матеріальної допомоги у розмірі 3000 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.
За наведених обставин, ОСОБА_7 вчинив в сукупності кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.
09.03.2022 відносно ОСОБА_7 складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.
Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий мотивував обґрунтованістю пред`явленої йому підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України та наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Слідчий зазначив, що обгрунтвоаність підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю підтверджується зібраними доказами, та матеріалами кримінального провадження, а наявність існування заявлених ризиків підтверджується тяжкістю злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_7 та даними про його особу. Просить врахувати, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення за попередньою змовою групою осіб.
В ухвалі слідчий суддя зазначила, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України. Також, слідчий суддя погодилась та визнала доведеними ризики передбачені, п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які, на її думку, з огляду на обставини та тяжкість злочинів у яких підозрюється ОСОБА_7 , є обґрунтованими. Разом з тим, слідчий суддя визнала недоведеним існування таких ризиків, як можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному
провадженню іншим чином, оскільки такі не підтверджені жодними об`єктивними даними чи доказами. Таким чином, врахувавши в сукупності наведені обставини слідчий суддя вважала за доцільне застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.
В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Захисник ставить під сумнів обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та переконаний, що така не доведена жодними доказами. Вказує на те, що за версією слідства ОСОБА_7 нібито
причетний до видачі матеріальних благ, однак він не є відповідальною особою за правильність ведення бухгалтерського та касового обліку. Зазначає, що відповідальність за вказані діє має нести головний бухгалтер підприємства ОСОБА_21 , який, з незрозумілих причин взагалі не є фігурантом даного кримінального провадження. Також, слідчий суддя перевіряючи обґрунтованість підозри безпідставно не врахував наданий стороною захисту акт перевірки від 14.01.2022 Агентства лісових ресурсів України, який повністю спростовує причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення. На думку захисника, стороною обвинувачення не доведено необхідності застосування ОСОБА_7 домашнього арешту та наявності ризиків його не належної процесуальної поведінки. Вказує на те, що як сторона обвинувачення так і слідчий суддя при застосуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу, виходили виключно із тяжкості злочину у якому останній підозрюється, при цьому у матеріалах провадження вістуні докази наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Також, слідчим суддею не взято до уваги вік підозрюваного ОСОБА_7 (1963 року народження), що він має родину, постійне місце проживання, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, очолює територіальну оборону смт.В.Бичків у зв`язку з введеним на території України воєнним станом .
Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , неявка якого з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що ОСОБА_7 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки. При цьому враховується думка захисника адвоката ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги у відсутності підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.
09.03.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 15.03.2022, за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - домашній арешт у певний період доби, а саме з 22 по 07 год. до 10.05.2022 включно.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого обставини, про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту належним чином перевірено при розгляді клопотання, заслухано пояснення підозрюваного, його захисника, доводи прокурора, а також досліджені матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання про застосування цього запобіжного заходу.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка,
іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.
Згідно ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
З ухвали вбачається, що слідчий суддя врахувала те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України та дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , і дійшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 до 07 год. буде достатнім для неухильного виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Колегія суддів вважає, що застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, слідчий суддя в повній мірі дотрималася вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, оскільки врахувала як наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень так і ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Правильність такого висновку у колегії суддів сумнівів не викликає.
Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, доведена слідчим та прокурором і сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.
Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні цих злочинів на момент вручення підозри були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у
ході досудового розслідування, зокрема: рапортами оперативного підрозділу про виявлення ознак кримінального правопорушення та щодо виконання доручення в яких наведено злочинну протиправну схему по привласненню державних коштів службовими особами лісгоспу; протоколами допиту свідків: ОСОБА_22 , ОСОБА_21 в яких останні наводять відомості та фактичні дані щодо вчинення корупційних злочинів посадовими особами лісгоспу та втому числі і безпосередньо директором ОСОБА_7 , заявою ОСОБА_21 щодо конфіденційного співробітництва у кримінальному провадженні; висновками судово-почеркознавчих експертиз в яких підтверджено, що особи не підписувались у видаткових касових ордерах про отримання коштів та не писали відповідних заяв; відповіддю на запит із Рахівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в якій вказано, що ОСОБА_23 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак на нього у 2019 році було виписано грошові кошти в сумі 3000 грн; протоколами допиту свідків пенсіонерів лісгоспу: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_29 , які повідомили, що вони не отримували вказаних виписаних на них матеріальних допомог; довідкою про надання консультації в якості спеціалістів працівниками Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області в якій наведено і інші грубі порушення службових осіб лісгоспу, в тому числі і підозрюваного ОСОБА_7 , в результаті чого лісгоспу спричинено матеріальну шкоду; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.
Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя безпідставно не дослідив акт перевірки від 14.01.2022 Агентства лісових ресурсів України, який спростовує обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , оскільки на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Дослідження долучених слідчим до клопотання доказів викликає у апеляційного суду внутрішнє переконання щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України. А отже,
в супереч доводам захисника ОСОБА_6 в даному провадженні доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.
Надаючи оцінку можливості ОСОБА_7 переховуватися від органу досудового розслідування, апеляційний суд вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів з урахуванням характеру цих злочинів, які мають корисливу спрямованість та вчинені шляхом використання службового становища, що також свідчить про ймовірність свідомої поза процесуальної поведінки підозрюваного. До того ж кримінальне правопорушення у вчиненні, якого підозрюється ОСОБА_7 носить триваючи характер, вчинене ним у складі групи осіб. У зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені обставини свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії з метою переховування, тому застосування до підозрюваного запобіжного заходу є виправданим.
Ризик незаконного впливу на свідків також є досить обґрунтованим з огляду на те, що підозрюваний протягом тривалого часу обіймає посаду директора ДП «Великобичківське ЛМГ», а саме з 25.02.2014, і на теперішній час продовжує обіймати вказану посаду. Ця посада наділяє ОСОБА_7 певними організаційно-розпорядчими і адміністративними функціями, в тому числі по відношенню до інших працівників підприємства, а враховуючи, що вчинення злочину ОСОБА_7 інкримінують у складі групи осіб, то ризик впливу на свідків є очевидним.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскільки існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.
Щодо посилання захисника ОСОБА_6 на ті обставини, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, має родину та постійне місце проживання, на думку апеляційного суду, з огляду на характер та обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не свідчить про можливість дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки і надалі.
Застосований ОСОБА_7 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
На переконання апеляційного суду, сторона захисту не навела переконливих доводів того, яким чином вік ОСОБА_7 негативно впливає на перебування його в умовах домашнього арешту в нічний час доби.
Відомості про те, що ОСОБА_7 очолює територіальну оборону смт. В.Бичкова апеляційному суду не надані.
З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, існуючих в даному провадженні ризиків, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до переконання, що слідчим та прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.
Інших доводів, крім тих, які були перевірені слідчим суддею в ході розгляду клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, в апеляційній скарзі захисника не наведено.
На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно з положеннями п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою такою, що відповідає вимогам ст.196 КПК України і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не вбачає.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.03.2022 щодо ОСОБА_7 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: