Справа №293/1398/22
Провадження № 1-кп/293/239/2022
УХВАЛА
05 жовтня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_3
потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 , договір № 006-0001039 від 08.08.2022
обвинуваченого ОСОБА_7
законного представника обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Черняхів кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000324 від 17.02.2022 по обвинуваченню ОСОБА_7
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 289 КК України.
Ухвалою суду від 02.09.2022 за даним кримінальним провадженням суд призначив підготовче судове засідання.
12.09.2022 на адресу суду від потерпілого ОСОБА_4 надійшов цивільний позов.
04.10.2022 на адресу суду від прокурора надійшло клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
05.10.2022 до початку розгляду справи у підготовочому засіданні від захисника надійшло заперечення про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки справа підсудна Черняхівському районному суду Житомирської області, підстави для закриття або зупинення провадження по справі відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, розгляд справи повинен відбуватися у відкритому судовому засіданні з участю учасників судового провадження. Не заперечив проти прийняття до розгляду цивільного позову.
Крім того, прокурор підтримала клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 діб.
Мотивуючи подане клопотання прокурор вказала на наявність ризиків , передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 немає постійного місця роботи, майновий стан його є незадовільним, має несталі соціальні зв`язки, а саме, вказує, що ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю та батьком, які не можуть впливати на поведінку свого сина, що свідчить про те, що він в будь який час доби залишає місце проживання та в цей час вчиняє умисні корисливі майнові злочини.
Вказує, що обвинувачений усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 5-х до 8-ти років, відсутність постійного місця роботи та законних джерел доходів, враховуючи вік обвинуваченого та стан його здоров`я, дозволяють йому переховуватись від суду, виїхати за межі населеного пункту у тому числі й на непідконтрольні Україні території.
Звернула увагу, що у провадженні різних судів перебувають декілька кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні умисних, корисливих злочинів, що свідчить про схильність ОСОБА_7 до вчинення нових злочинів.
Вказує, що наявні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій.
Крім того прокурор вказує, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2022 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби. Проте, неповнолітній ОСОБА_7 ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08.08.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби в строк до 26.09.2022 порушив, та у нічний час продовжував свою злочинну діяльність, вчинивши нові умисні тяжкі злочини.
Прокурор доводить, що таким чином неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, не припиняє свою злочинну діяльність та вчиняє інші кримінальні правопорушення, пов`язані з викраденням та заволодінням чужим майном, що свідчить про його неналежну поведінку.
Вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Потерпілі підтримали думку прокурора щодо призначення справи до судового розгляду та щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Потерпілий ОСОБА_4 просив також прийняти цивільний позов.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечила щодо призначення справи до судового розгляду та прийняття цивільного позову потерпілого. Просила розгляд спарви здійснювати у закритому судовому засіданні, оскільки ОСОБА_7 є неповнолітнім.
Водночас захисник заперечила щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачений є неповнолітнім, активно сприяв слідству у розкритті злочину та щиро розкаюється у скоєному, має постійне місце проживання.
Обвинувачений та його законний представник підтримали думку захисника.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд вважає, що підготовка до судового розгляду завершена.
Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, вказане кримінальне провадження підсудне Черняхівському районному суду Житомирської області відповідно до вимог ст. 32 КПК України.

Відсутні підстави для прийняття рішень визначених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України. Кримінальне провадження здійснюється суддею одноособово відповідно до вимог ст. 31 ч.1 КПК України.

При цьому, враховуючи що обвинувачений у даному кримінальному провадженні є неповнолітнім, з урахуванням думки сторони захисту, суд вважає за необхідне призначити розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Усі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Стосовно клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 то суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За приписами ч.2 ст. 492 КПК України, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На переконання суду, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Натомість, суд дійшов висновку про недоведення прокуром обставин, які б свідчили про неможливість та недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Фактично прокурор наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України грунтує на фактах вчинення ОСОБА_7 нових злочинів після направлення даного кримінального провадження до суду, винність у яких ОСОБА_7 вироком суду станом на день вирішення даного клопотання не встановлена.
Відповідно до вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії», справа «Харченко проти України»).
Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може обрати більш м`який запобіжний захід.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинне носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Національне законодавство у виді змісту положень ч. 3ст. 199 КПК України покладає на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про обрання чи продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини (справа "Тодоров проти України").
Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа "Панченко проти Росії"). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бакчиєв проти Молдови").
Ризик переховування обвинуваченого від суду поряд із наявністю місця реєстрації, проживання та соціальних зв`язків, що встановлено і органом досудового розслідування та судом, хоча і існує, однак є малоймовірним, з огляду,зокрема, на вік обвинуваченого, який є неповнолітнім.
Також, не достатньо обґрунтованим, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є ризик щодо незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки такий незаконний вплив прокурором на думку суду не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах щодо можливості такої поведінки обвинуваченого та жодними доказами не доведений.
Дослідивши додані до клопотання докази та оцінивши наведені прокурором ризики визначені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд дійшов переконання, що такі ґрунтуються виключно на припущеннях та не доведені і не підтверджені належними та допустимими доказами та не вказують щодо необхідності для застосування до обвинуваченого виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також суд враховує ту обставину, що обвинувачений є неповнолітнім, має постійне місце проживання та раніше не судимий.
В судовому засіданні прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
На підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого зобов`язань, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України забезпечить належну поведінку ОСОБА_7 .
За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , та вважає за доцільне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме цілодобовий домашній арешт, з покладенням на ОСОБА_7 ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
При цьому суд враховує правову позицію у рішенні ЄСПЛ по справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та заявлених прокурором ризиків.

Щодо пред`явленого цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пред`явленого позову позивач просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 30142,00 грн матеріальної шкоди та 25000,00 грн моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства (ч.4 ст. 128 КПК України).

Дослідивши зміст позовної заяви суд встановив, що позовна заява не суперечить нормам ст. 175 ЦПК України.

За таких обставин, оскільки цивільний позов поданий на стадії підготовчого судового засідання, суд вважає необхідним прийняти цивільний позов до розгляду у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 314-1 КПК України, досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, суд за вважає за необхідне доручити уповноваженому органу з питань пробації скласти досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_7 , який є неповнолітнім, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.176-178,81,183,194,196,197,314-316, КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Підготовче провадження закінчити.
2.Призначити кримінальне провадження №0000324 від 17.02.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 289 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні Черняхівського районного суду Житомирської області на 13 жовтня 2022 року об 14:00 год., зал судових засідань № 2.
3. Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у закритому судовому засіданні.
4. Викликати в судове засідання: прокурора, потерпілих, обвинуваченого, законного представника обвинуваченого, захисника.

5. Доручити уповноваженому органу з питань пробації - Житомирському районному сектору №6 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області у строк до 13.10.2022 року скласти та надати суду досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а також для прийняття судового рішення про міру покарання.
6. Прийняти цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до розгляду.
7. Визнати потерпілого ОСОБА_4 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_7 цивільним відповідачем у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 289 КК України.
8. Рекомендувати відповідачу за цивільним позовом надати відзив на цивільний позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Докази направлення відзиву та доданих до нього документів на адресу цивільного позивача надати суду.
9. Роз`яснити позивачу за цивільним позовом, що не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати відповідь на відзив, виклавши письмово свої міркування, аргументи, надати відповідні докази, та направити відповідачу та суду з підтвердженням такого направлення учаснику справи.
10. Роз`яснити відповідачу за цивільним позовом, що відповідач не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.
11. Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є правом, а не обов`язком. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
12. В задоволенні клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
13. Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронних засобів контролю, за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги.
14. Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора, та покласти на нього такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), інші документи, що дають право на виїзд з України / в`їзд в Україну.
15. Встановити строк дії ухвали з 05.10.2022 (моменту фактичного оголошення ухвали) терміном на два місяці, тобто до 04.11.2022 (включно).
16. Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
17. Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
18. Копію ухвали суду для виконання та контролю виконання направити за місцем проживання обвинуваченого, а саме до відділу поліції №3 Житомирського районного управління поліції ГУНП у Житомирській області. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
19. Контроль за виконанням ухвали додатково покласти на Коростишівську окружну прокуратуру

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_9