УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/3654/22

Номер провадження 1-кс/495/1104/2022

17 червня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання старшого дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
13.06.2022 року старший дізнавач СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про накладення арешту на майно.

В клопотанні зазначено, що 10.06.2022 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП В Одеської області з відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_1 прикордонному загону головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за фактом того, що 10.06.2022 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску «Старокозаче» з метою безперешкодного перетину державного кордону України та ухилення від військової служби, надав на паспортний контроль тимчасове посвідчення війсковозобовязаного № НОМЕР_2 видане 06.06.2022 та довідку військово-лікарської комісії від 05.06.2022 видані ІНФОРМАЦІЯ_3 з можливими ознаками підробки, тим самим використовував завідомо підроблений документ.

За даним фактом 10.06.2022 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 10.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

10.06.2022 року в період часу з 14 години 00 хвилин по 14 годну 30 хвилин за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, автошлях Р-72 у приміщенні ПП «Старокозаче», було проведено огляд місця події в ході якого було виявлено та вилучено: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06.06.2022, довідку військово-лікарської комісії від 05.06.2022 видані ІНФОРМАЦІЯ_4 , та вказані документи було упаковано до спеціального пакету SUD2009164 із зазначенням вмісту.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про залучення до кримінального провадження речових доказів вищезазначені речі визнані речовими доказами.

На підставі викладеного, з метою встановлення істини по кримінальному провадженню, об`єктивності та повноти досудового розслідування, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та прийняття законного процесуального рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки, а також враховуючи те, що вилучене майно має значення речових доказів по даному кримінальному провадженню, з метою їх збереження та забезпечення спеціальної конфіскації, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судове засідання дізнавач не з`явився, надав заяву у якій просив клопотання розглядати за його відсутності.

Згідно з ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні №0000171 від 10.06.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань сектором дізнання здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого документу.

Так згідно з повідомлення начальника відділу внутрішньої та власної безпеки По НОМЕР_1 прикордонному загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Державної прикордонної служби України про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення 10.06.2022 громадянин ОСОБА_4 перебуваючи на пункті пропуску "Старокозаче", що розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області з метою безперешкодного перетину кордону використовував документи з явними ознаками підробки, а саме: Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного» № НОМЕР_2 від 06.06.2022 року, «Довідка військово-лікарської комісії» від 05.06.2022 року.

В ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено «Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного» № НОМЕР_2 від 06.06.2022 року, «Довідка військово-лікарської комісії» від 05.06.2022 року,видані ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В клопотанні дізнавач просив на підставі положень ст.ст. 40-1, 98, 100, 167, 170, 237 КПК України накласти арешт на «Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного» № НОМЕР_2 від 06.06.2022 року та «Довідку військово-лікарської комісії» від 05.06.2022 року.

Постановою дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області влучене майно визнано речовим доказам у кримінальному провадженні №0000171 від 10.06.2022 року.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши надані матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не зазначено завдання, для виконання (досягнення) якого дізнавач просить суд накласти арешт, не міститься посилання на докази, що свідчать про намір власника чи іншої особи знищити майно та документи. У клопотанні у якості обґрунтування необхідності накладення арешту лише зазначено, що вилучене у ОСОБА_4 майно є речовим доказом по матеріалам кримінального провадження.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено мету накладення арешту. Досудове розслідування здійснюється за фактом використання завідомо підробленого документа. Однак в ході розгляду питання про накладення арешту на майно, не встановлено з якою саме метою необхідно накласти арешт, не обґрунтовано вірогідність його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Постанова слідчого про визнання майна речовим доказом містила лише опис установлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без обґрунтування, за якими з критеріїв ст.98 КПК України майно визнано речовим доказам, отже слідчий суддя дійшов висновку про те, що у клопотанні не доведено мету накладення арешту - збереження речових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зазначено, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд та процесуальною гарантією доступу до суду. Виходячи зі змісту цієї статті справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. В клопотанні слідчим зазначено, що необхідно накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно зазначає, що слідчий в розумінні вимог ст.132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, у кримінальному провадженні не призначено проведення експертиз з вказаним майном.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Враховуючи те,що орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу, а також не надав оцінку правовим підставам арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 132, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Повернути тимчасово вилучене в ході проведення огляду майно особі, у якої воно було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1