УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей Барської міської ради Вінницької області ОСОБА_7 , представника сектору превенції Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусового заходу виховного характеру щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колосівка Барського району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , студента Кузьминецького аграрного ліцею Вінницької області, раніше не судимого, громадянина України, внаслідок вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Барського районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування примусового заходу виховного характеру щодо ОСОБА_4 внаслідок вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до якого неповнолітній ОСОБА_4 08 листопада 2020 року біля 13 год. 00 хв., керуючи технічно справним мопедом, марки "Honda", моделі "Dio", без державного номерного знаку, по автодорозі Т-06-10 "Любар-Хмільник-Лука-Барська-Бар-Нова Ушиця", поблизу повороту до селища Івановецьке зі сторони м. Бар Вінницької області, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив поворот ліворуч на автодорогу до селища Івановецьке та допустив зіткнення з технічно справним автомобілем, марки "Ford", моделі "Transit", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався позаду в попутному напрямку, внаслідок чого пасажир мопеда, марки "Honda", моделі "Dio", яким керував ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичного експерта Барського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 120 від 08 вересня 2021 року отримав тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 9093/9094/21-21 від 19 травня 2022 року Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, в діях водія мопеда, марки "Honda", моделі "Dio", без державного номерного знаку, ОСОБА_4 в заданій дорожній ситуації вбачаються невідповідності нормам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані як такі, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні прокурор Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру внаслідок вчиненням останнім суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтримав, просив його задовольнити та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру та передати його під нагляд матері ОСОБА_5 .
У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, повідомив, що суспільно небезпечне діяння мало місце за обставин, зазначених в клопотанні, на момент його вчинення йому виповнилося 15 років, клопотання підтримав, не заперечував щодо застосування відносно нього примусового заходу виховного характеру та передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , про що подав до суду письмову згоду.
У судовому засіданні законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - його мати ОСОБА_5 не заперечувала щодо застосування відносно її сина ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру та просила передати ОСОБА_4 під її нагляд, про що подала до суду письмову згоду на це та зобов`язання про взяття під нагляд.
У судовому засіданні захисник неповнолітнього ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 не заперечував щодо задоволення клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру та передачу ОСОБА_4 під нагляд його матері ОСОБА_5 .
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 не заперечував щодо задоволення клопотання.
У судовому засіданні представники служби у справах дітей Барської міської ради Вінницької області ОСОБА_7 та сектору превенції Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 не заперечували щодо задоволення клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру та передачу ОСОБА_4 під нагляд його матері ОСОБА_5 .
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.
Відповідно до частин 1-2 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу. Примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, зокрема, передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Згідно зі ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Таким чином, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке згідно ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому суспільно небезпечне діяння у 15-річному віці, до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння, тобто він не є суб`єктом кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Крім того, суд враховує, що неповнолітній ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав та щиро розкаявся у вчиненому, відповідно до даних довідки-характеристики Гаївського старостинського округу Жмеринського району Вінницької області № 39 від 23 червня 2022 року характеризується посередньо (а.к.п. 155), під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п. 157-158), вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 15 років, згідно із ст. 22 КК України не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, відтак підпадає під критерії, передбачені ст. 97 КК України.
Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18 липня 2013 року "Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх" суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України. До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_5 , яка згодна на передачу сина під її нагляд, судом встановлено їхні стосунки з неповнолітнім та те, що вона може належно здійснювати нагляд за неповнолітнім ОСОБА_4 .
З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_4 внаслідок вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, слід задовольнити, застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: скутер, марки "Honda", моделі "Dio", без державного номерного знака, та автомобіль, марки "Ford", моделі "Transit", державний номерний знак НОМЕР_2 .
З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження щодо арешту майна, відпала, тому арешт слід скасувати.
Питання про речові докази вирішити згідно з ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 зазначено, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.
Тому, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує на користь держави із законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення автотехнічних експертиз № 850 від 10 грудня 2020 року в розмірі 1144 грн 15 коп. (а.к.п. 117) та № 9093/9094/21-21 від 19 травня 2022 року в розмірі 3775 грн 40 коп. (а.к.п. 151).
На підставі ст. 12, ч. 1 ст. 22, частин 1-2 ст. 97, ч. 1, п. 3 ч. 2, 3 ст. 105 КК України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру", керуючись ч. 2 ст. 124, ч. 4 ст. 174, статтями 372, 376, п. 2 ч. 1 ст. 392, ст. 393, п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 395, ст. 498, ч. 1 ст. 501 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000349 від 08 листопада 2020 року щодо ОСОБА_4 внаслідок вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття.
Стягнути з законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення автотехнічних експертиз № 850 від 10 грудня 2020 року в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн 15 коп. та № 9093/9094/21-21 від 19 травня 2022 року в розмірі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн 40 коп.
Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2020 року на майно, а саме: скутер, марки "Honda", моделі "Dio", без державного номерного знака, та автомобіль, марки "Ford", моделі "Transit", державний номерний знак НОМЕР_2 .
Речові докази: скутер, марки "Honda", моделі "Dio", без державного номерного знака, який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, повернути ОСОБА_4 ; автомобіль, марки "Ford", моделі "Transit", державний номерний знак НОМЕР_2 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, повернути ОСОБА_9 .
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1