Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1808/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №286/1808/21 за апеляційною скаргою начальника Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 03 листопада 2021 року відносно
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в :
зазначеним вироком, ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік при умові, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.
Знято арешт з автомобіля марки «RENAULT KERAX 420.32» р.н. НОМЕР_1 , накладений ухвалою Овруцького районного суду від 06.04.2021 року, який знаходиться на відповідальному зберіганні ОСОБА_10 та залишити останньому.
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3947,11 грн.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 02 квітня 2021 року, біля 13 години 15 хвилин, в с. Дубовий Гай, Овруцької територіальної громади, Коростенського району по вул.. Молодіжна,5, на території підприємства ТОВ «ТОРГОВА ГРУПА БЕНЕФІС», ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT KERAX 420.32» р.н. НОМЕР_1 , в порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України (ПДР): 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не переконався в безпечності свого маневру (руху вперед), здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка в той час перебувала поряд з автомобілем, внаслідок чого остання від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала наступні тілесні ушкодження: поєднана тупа травма тіла, закрита травма грудної клітки, садно на передній поверхні лівої половини грудної клітки на рівні реберної дуги від білягрудинної до середньої ключичної ліній, садно по бічній поверхні лівої половини грудної клітки на рівні 5-6 ребер від середньої до задньої пахвових ліній, непрямі переломи ребер справа (2-3-4-5-6-7-8-9-го ребер) та зліва (2-3-4-5-6-7-8-9-10-го ребер) з розривами пристінкової плеври та кровотечею в плевральні порожнини (справа 500 мл крові, зліва 1000 мл крові), геморагічний забій легень, закрита травма органів черевної порожнини, чотири дрібних садна на передній черевній стінці справа від нижньої третини білої лінії живота, три дрібних садна в надлобковій ділянці зліва, внутрішньошкірний крововилив на передній черевній стінці у верхній її третині посередині, внутрішньошкірний крововилив на передній черевній стінці на рівні пупка, розрив селезінки, множинні розриви правої долі печінки, кровотеча в черевну порожнину (400 мл крові), закрита спинномозкова травма, перелом грудного відділу хребта на рівні міжхребцевого диску між 3-м та 4- м грудними хребцями та між 7-м і 8-м грудними хребцями із забоєм та розривами спинного мозку, синець по зовнішній поверхні в ділянці верхньої з переходом на середню третину лівого плеча, садно по задній поверхні нижньої третини лівого плеча, забійно-рвана рана по задньо-зовнішній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, закритий перелом середньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням відломків, розрив лобкового симфізу, закриті вертикальні переломи крижової кістки, які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії смертельних оскільки є несумісними з життям та перебувають в прямому причинному зв`язку з причиною настання смерті.
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог пункту 10.1 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наставшими наслідками, тобто спричинення смерті потерпілій ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду, як незаконний, в зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, та ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін.

При цьому, звертає увагу, що судом першої інстанції встановлено, що злочин був вчинений обвинуваченим шляхом порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, а наслідком його дій стала смерть потерпілої ОСОБА_11 , що значно підвищує суспільну небезпеку зазначеного кримінального правопорушення. В мотивувальній частині вироку відсутнє обґрунтування не застосування судом, при призначенні покарання, позбавлення права керування транспортним засобом, хоча, слід врахувати, що ОСОБА_8 допустив грубі порушення ПДР України, керуючи транспортним засобом, що призвело до загибелі одного з учасників події. Посилаючись на зазначене, вважає, що покарання, застосоване стосовно ОСОБА_8 в частині встановленого терміну іспитового строку та в частині додаткового покарання є явно несправедливим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
З висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, про доведеність вини та кваліфікацію дій останнього, погоджується автор апеляційної скарги і ніким з можливих учасників процесу не оспорюються, а тому не перевіряються апеляційним судом.
При цьому, статтею 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п.20, 21 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а і характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а також обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку при призначенні покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Як вважає апеляційний суд, наведених вимог закону та роз`яснень при постановленні вироку суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.
Так, санкція ч.2 ст.286 КК України, за якою ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.
В свою чергу, при прийнятті рішення про призначення обвинуваченому покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами суд першої інстанції фактично свої висновки не мотивував, переконливих доказів в цій частині не навів.
Разом з цим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, в даному випадку, недостатньо врахував та не надав належної оцінки обставинам вчинення кримінального правопорушення, ступеню їх тяжкості, наслідкам та характеру порушень правил безпеки дорожнього руху. А саме, судом належно не враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 допустився грубого порушення вимог пунктів ПДР України: 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати вимоги ПДР України, не переконався в безпечності свого маневру (руху вперед), здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка в той час перебувала поряд з автомобілем.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події.
Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, вказують на необґрунтованість висновку суду щодо наявності належних підстав не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та є явно несправедливим через м`якість.
Апеляційний суд вважає, що завдані неправомірними діями водія ОСОБА_8 наслідки у виді заподіяння потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які призвели до смерті останньої на місці події, що поєднані з грубим порушенням обвинуваченим п.10.1 ПДР України, переконливо свідчать про необхідність застосування відносно останнього додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу винного, який є раніше не судимим (а.п.70), не перебуває на спеціальних обліках (а.п.71, 72), працює, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п73), добровільно відшкодував потерпілій стороні заподіяну шкоду (а.п.78), думку потерпілої, яка просила не призначати суворого покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.
Тому, виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Разом з цим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, фактично (підтверджено в суді апеляційної інстанції) встановлені обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, апеляційний суд, на підставі ст.75 КК України, приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з мінімальним іспитовим строком.
На переконання апеляційного суду, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням і даним про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання в порядку ч.2 ст.409, ст.414, 420 КПК України - скасуванню, з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 03 листопада 2021 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - 1 (один) рік.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді :