Номер провадження: 11-сс/813/960/22
Справа № 522/8385/22 1-кс/522/4155/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні №0000724 від 05.07.2022 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, офіційно неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 12.03.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт;
- 07.06.2022 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено вирок за ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна, на підставі ст.ст.71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) дні без конфіскації майна. Вирок не набрав законної сили;
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

В провадженні СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000724 від 05.07.2022 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, за фактом вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, завідомо знаючи, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні військовий стан; а відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб військовий стан в Україні продовжено; також відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб військовий стан в Україні продовжено, вчинив кримінальне правопорушення, при наступних обставинах.
Так, 05.07.2022 року о 13:41 год., ОСОБА_7 знаходився магазині «Сільпо» ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 2, в ТЦ «Острів», де в нього виник умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, з метою особистого незаконного збагачення.
Приступивши до реалізації свого злочинного наміру, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів ОСОБА_7 , впевнившись в тому, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих та носять таємний характер, обрав об`єктом свого злочинного посягання та взяв із полиць магазину «Сільпо» ТОВ «Сільпо-Фуд» товари належні ТОВ «Сільпо-Фуд», а саме: одну упаковку порошку прального «Persil» Свіжість від Sillan д/біл/світл, вагою 2,7 кг., вартістю 178,09 грн., одну пляшку олії оливкової «Премія Extra Virgin Virgin першого пресування», об`ємом 250 мл., вартістю 54,35 грн., одну упаковку сиру «Комо Голандія 45%», вагою 0,308 кг., вартістю 87,40 грн., одну упаковку сиру «SierpC Королевський 45%», вагою 0,338 кг., вартістю 48 грн., дві упаковки сиру плавлений «Звени Гора порційний оригінальний 45%», вагою 0,140 кг. кожна, вартістю 33 грн. кожна, дві упаковки печінки тріски «King Oscar консервована стерилізов», вагою 0,190 кг. кожна, вартістю 57,14 грн. кожна, одну упаковку масла кисловершкове «President 82%», вагою 0,200 кг., вартістю 110,04 грн., одну упаковку масла солодковершкове «Білоцерківське Селянське 72,6% перг», вагою 0,400 кг., вартістю 101,22 грн., одну шпроти «Brivais Vilnis в олії з ключем», вагою 0,240 кг., вартістю 86,40 грн., цукерки «Nesquik Шоколадні Вафельні» вагою 0,502 кг., вартістю 112,40 грн., три упаковки приправ «Любисток Смаки світу Хмелі-сунелі» вагою 0,030 кг. кожна, вартістю 21,00 грн. кожна; цукерки «АВК Труфалье», вагою 0,388 кг., вартістю 49,5 грн., салат «Нежность» вагою 0,294 кг., вартістю 29,2 грн., ковбаски рублені з перцем чилі гриль, вагою 0,210 кг., вартістю 25,6 грн., філе куряче гриль, вагою 0,354 кг., вартістю 52 грн., одну упаковку йогурту «Лактонія Імун+мультифрукт вітамін С 1,5 %» вагою 0,100 кг. кожна, вартістю 12,24 грн. кожна; курячий фарш з філе подріблений вагою 0,808 кг., вартістю 62,2 грн., загальною вартістю 1293,36 гривень без НДС, які склав у два білі поліетиленові пакети.
Далі, з метою завершення свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , попрямував до касової зони контролю магазину, при цьому пройшов повз, не розрахувавшись за вищевказане майно, що перебувало у нього в пакетах, попрямував до виходу з вище зазначеного магазину, однак під час виходу з магазину ОСОБА_7 був зупинений начальником охорони магазину «Сільпо» ТОВ «Сільпо-Фуд» ОСОБА_8 .
Виконавши всі дії, які вважав за необхідними для закінчення злочину, ОСОБА_7 вийшов з магазину «Сільпо» ТОВ «Сільпо-Фуд», однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий начальником охорони ОСОБА_8 .
Таким чином, юридичній особі ТОВ «Сільпо-Фуд», , попереджено матеріальний збиток на загальну суму 1293,36 грн. без НДС.
05.07.2022 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.
06.07.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.
07.07.2022 року слідчий СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду; здійснення незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинення останнім іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 02.09.2022 року, із визначенням застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн., з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину та доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК: підозрюваний може вжити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду; а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, який не працевлаштований, раніше судимий за злочин майнового характеру та знову підозрюється у скоєнні корисливого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 .
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період часу за місцем проживання. Захисник вказує, що підозра є не обґрунтованою, ризики у кримінальному провадженні слідчим та прокурором не доведені, не враховано даних про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, має місце проживання та на його утриманні знаходяться дружина та шестеро її неповнолітніх дітей. Також захисник просить врахувати, що підозрюваний надає добровільну згоду на проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Прокурор, будучи повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про здійснення апеляційного розгляду без участі прокурора, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Крім того прокурор вказав, що 27.07.2022 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 направлено до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду по суті пред`явленого обвинувачення. За таких обставин, виконуючи вимоги ст.ст. 28, 405, 422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутністю прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; дослідивши матеріали судового та кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування/суду та вчинити інші кримінальні правопорушення. Також слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, та є раніше судимим.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам.
Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, апеляційним судом встановлено таке.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_7 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.
Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема копії: протоколу прийняття заяви від ОСОБА_8 ; протоколу огляду місця події від 05.07.2022 року; протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколу огляду відеозапису (цифрового диску із записом з камер відеоспостереження магазину «Сільпо-Фуд»); протоколу огляду предметів та інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності, що долучені до клопотання та були враховані слідчим суддею; вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину.
Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, на які міститься посилання в оскарженій ухвалі слідчого судді, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_7 можливо вчинив інкримінований йому злочин: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
З огляду на викладене, на даній стадії досудового розслідування, апеляційний суд визнає непереконливими доводи захисника про необґрунтованість підозри.
Твердження захисника про відсутність події кримінального правопорушення та відсутність в діянні підозрюваного ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину з посиланням на наявність на рахунку підозрюваного на момент події грошових коштів, апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки долучена захисником виписка «Ощадбанку» щодо зарахування переказу грошових коштів у сумі 3000 грн 04.07.2022 року о 22:05 год. на певну карту, не спростовує факту можливого скоєння останнім кримінального правопорушення.
Крім того, з вказаної виписки не вбачається відомостей про зарахування грошових коштів саме підозрюваному ОСОБА_7 , та не підтверджує наявності у останнього грошей на момент події кримінального правопорушення, яке було скоєно як встановлено органом досудового розслідування наступного дня 05.07.2022 року о 13:41 год. Крім того, навіть у разі підтвердження наявності грошових коштів на рахунку підозрюваного, вказана обставина не нівелює можливості вчинення підозрюваним злочину.
Стороною захисту не наведено фактів та не долучено доказів, які очевидно та об`єктивно спростовували б версію органу досудового розслідування щодо обставин кримінального провадження, викладених в повідомлені про підозру, а остаточна оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.
Апеляційний суд також визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_7 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки ОСОБА_7 на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Крім того, колегія суддів враховує, що згідно матеріалів провадження та ЄДРСР ОСОБА_7 є раніше судимим за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 року за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт.
07.06.2022 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено вирок щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна, на підставі ст.ст.71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) дні без конфіскації майна.
Колегія суддів враховує, що хоча вказаний вирок станом на даний час не набрав законної сили, та його законність буде перевірена за результатами апеляційного розгляду, однак, факт притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення попередніх злочинів майнового характеру та його нова підозра у скоєнні корисливого злочину звісно ще не доводять його вини, проте підтверджують наявність можливого існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.
Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 умисного тяжкого злочину, дані про особу підозрюваного, який є непрацевлаштованим, законних джерел доходу немає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, колегія суддів погоджується із доводами слідчого та прокурора, що також існує ризик того, що підозрюваний може продовжити вчинення протиправних незаконних дій, зокрема вчинити інші кримінальні правопорушення.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК.
Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Частиною 5 статті 182 КПК визначено межі розмірів застави в залежності від тяжкості вчинених злочинів, а також передбачено щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчий суддя правильно врахував обставини та тяжкість інкримінованого злочину, особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України вірно вирішив визначити підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у мінімальних межах у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.
На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у скоєнні тяжкого злочину, а також особи підозрюваного, який не працюючий, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Колегія суддів приймає до уваги посилання захисника про те, що ОСОБА_7 має місце проживання, перебуває в цивільному шлюбі із ОСОБА_12 , яка є багатодітною матір`ю, посередньо характеризується за місцем проживання, однак вказані обставини не можливо визнати такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначеним розміром застави.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 є єдиним годувальником у багатодітній родині, має на утриманні цивільну дружину та її шестеро неповнолітніх дітей, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про працевлаштування ОСОБА_7 , а тому факт утримання підозрюваним цивільної дружини та її дітей є недоведеним.
Доводи захисника про не відповідність оскарженої ухвали вимогам процесуального закону, з огляду на відсутність в ухвалі посилання на номер кримінального провадження, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки мотивувальна частині ухвала містить вказівку на клопотання слідчого, яке було розглянуто слідчим суддею, міститься вказано, в якому зазначено що воно подано у кримінальному провадженні №0000724 від 05.07.2022 року (а.п.1-4). Крім того, у разі виникнення сумнівів та протиріч щодо виконання ухвали, орган який виконує таку ухвалу, або сторони кримінального провадження не позбавлені права звернутися до слідчого судді з клопотанням про роз`яснення ухвали.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує той факт, що згідно повідомлення прокурора на час апеляційного перегляду оскарженої ухвали кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 направлено до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду по суті, а тому питання про доцільність подальшого застосування запобіжного заходу буде перевірена через нетривалий час.
Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою із визначенням розміру застави.
За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.
Одночасно, враховуючи доводи захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 про намір останнього вступити до лав Збройних сил України, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо порядку скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або його зміни з інших підстав» від 15.03.2022 року №2125-ІХ, що набрав чинності 22.03.2022 року, Кримінальний процесуальний кодекс України доповнено ст.616, що передбачає право підозрюваних, обвинувачених, які під час досудового розслідування або судового розгляду тримаються під вартою, звернутися до прокурора в кримінальному провадженні із клопотанням про скасування/зміну запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації, в порядку ст.616 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000724 від 05.07.2022 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4