Дата документу 17.05.2022 Справа № 335/5160/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/5160/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/565/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,
ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8 в режимі відеоконференції EasyCon,
захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 листопада 2021 року, якою клопотання адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження задоволено.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 29 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, закрито на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Скасовано запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 26 січня 2019 року у справі №757/3544/19-к у вигляді застави розміром 192 100 гривень.

Повернуто ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або іншому заставодавцю, зазначеному в платіжному документі, заставу розміром 192 100 (сто дев`яносто дві тисячі сто) гривень, внесену на р/р 2089 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року у справі № 757/3544/19-к.

Скасовано запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року у справі № 757/2206/19-к у вигляді застави розміром 153 680 гривень.

Повернуто ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або іншому заставодавцю, зазначеному в платіжному документі, заставу розміром 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, внесену на р/р 2089 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2019 року у справі № 757/2206/19-к.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2019 року у справі №757/3474/19-к на речі та грошові кошти, вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 на парковці під час затримання останнього, а саме: грошові кошти в сумі 1500 доларів США купюрами номіналом 100 доларів з наступними серіями та номерами: HL 57517949D, HE 60884807D, HF 06264051E, HF 06264045E, HF 91710281E, HF 06264040E, HF 06264041E, FF 48448693A, AB 01761699 Q, HF 06264070E, FE 44842682A, HF 06264042E, KB 28844973D, HF 06264052E, HF 06264053E; Мобільний телефон марки iPhone 6S з написом на корпусі Model A 1688 FCC ID BC G E 2946A IC 579c E2946A, в чохлі чорного кольору; мобільний телефон марки iPhone 5 білого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 в чохлі чорного кольору; мобільний телефон марки Samsung DUOS IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 з двома сім картами, та на речі та грошові кошти, вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 та № 21 під час затримання останнього, а саме: мобільний телефон марки Samsung DUOS SM-A310F.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у кримінальному провадженні в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вважає вказану ухвалу суду необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Так, прокурор зазначає, що в даному кримінальному провадженні відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2018 року.

24 січня 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожному повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні в порядку, визначеному КПК України, продовжувався до 24 липня 2019 року.

27 червня 2019 року, тобто за 27 днів до спливу продовженого строку досудового розслідування, сторону захисту у кримінальному провадженні повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до його матеріалів.

Фактичне ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування завершене 12 червня 2020 року.

У цей же день 12 червня 2020 року складено та затверджено прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні, копію якого з додатками вручено стороні захисту.

15 червня 2020 року обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні спрямовано до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя для розгляду.

Викладені обставини, на переконання обвинувачення, підтверджені наданими копіями документів у судовому засіданні, і свідчать про те, що здійснення повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до його матеріалів, складання, затвердження обвинувального акта та спрямування його до суду - відбулось у межах строків досудового розслідування.

Таким чином, строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України, з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом у цьому кримінальному провадженні не був закінчений, а отже підстави для застосування п.2 ч.3 ст. 314 КПК України в даному випадку відсутні.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що твердження суду про те, що незважаючи на повідомлення слідчого та прокурора про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (далі - повідомлення в порядку ст.290 КПК України) останні протягом року не надавали обвинуваченим фактичного доступу до матеріалів справи - на переконання сторони обвинувачення є бездоказовим та суперечить документам, наданим суду учасниками судового провадження.

Так, наданими суду копіями повідомлень в порядку ст.290 КПК України підтверджується, що таке повідомлення стороні захисту здійснене 27 червня 2019 року, тобто за 27 днів до закінчення продовженого 6-місячного строку досудового розслідування.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 отримали такі повідомлення 27 червня 2019 року під підпис.

Адвокату ОСОБА_11 та адвокату ОСОБА_10 такі повідомлення спрямовані слідчим 01 липня 2019 року.

За змістом усіх вищеперерахованих повідомлень в порядку ст. 290 КПК України учасникам кримінального провадження з боку захисту повідомлено про можливість здійснювати ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 000003 у приміщенні Державного бюро розслідувань за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15 в робочі дні (понеділок - п`ятниця) з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, надання доступу до матеріалів досудового розслідування означає надання протилежній стороні можливості безперешкодно реалізувати своє процесуальне право ознайомитись з такими матеріалами.

Ураховуючи наведене, а також зміст повідомлень у порядку ст. 290 КПК України від 27 червня 2019 року та 01 липня 2019 року, де зазначено не лише про факт відкриття матеріалів справи для ознайомлення, а і конкретне місце його здійснення та період часу (робочий час за винятком вихідних і святкових днів) сторона обвинувачення доходить логічного висновку, що саме з 27 червня 2019 року у цьому кримінальному провадженні стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування, тобто відкрито можливість безперешкодно реалізувати своє процесуальне право ознайомитись з матеріалами сторони обвинувачення.

У наданих суду документах, відсутні будь-які підтвердження того, що стороною обвинувачення після здійснення повідомлень у порядку ст. 290 КПК України чинились перешкоди (наприклад відмова у наданні матеріалів для ознайомлення, обмеження у часі ознайомлення, обмеження в обсязі матеріалів тощо) у самостійній реалізації стороною захисту свого процесуального права ознайомитись із матеріалами сторони обвинувачення.

Натомість відповідно до змісту усіх протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 03 червня 2020 року та 12 червня 2020 року у підозрюваних та їх захисників відсутні будь-які зауваження.

Відсутність будь-яких перешкод з боку сторони обвинувачення у самостійній реалізації стороною захисту свого права на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підтверджується і наданими суду копіями листів прокурора на адресу захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо необхідності оформлення ними допуску до державної таємниці у розумні строки з метою виконання вимог ст. 290 КПК України - які фактично свідчать про ініціативу прокурора у процедурі ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Водночас, відповідно до змісту постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 березня 2020 року у справі №688/2831/17 на орган досудового розслідування покладено обов`язок надати сторонам майбутнього судового розгляду безперешкодно реалізувати їх можливість ознайомитися із доказами (у разі виявлення ними бажання), однак він не зобов`язаний здійснювати таке ознайомлення в обов`язковому порядку за відсутності ініціативи сторони.

Крім того, прокурор заперечує проти доводу суду першої інстанції про те, що до строків досудового розслідування не включається лише час фактичного ознайомлення підозрюваних та їх захисників з матеріалами провадження.

Також, прокурор заперечує проти твердження суду першої інстанції про те, що, після 27 червня 2019 року до червня 2020 року стороною обвинувачення продовжували здійснюватись процесуальні дії, прийматись процесуальні рішення та продовжувався збір доказів.

Так, на думку сторони обвинувачення, завершення досудового розслідування не виключає можливість проведення у період до направлення обвинувального акта до суду процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, не спрямованих на збір доказів, зокрема: визначення та зміна групи слідчих, прокурорів у разі необхідності; звернення до слідчого судді з клопотанням про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування; звернення до слідчого судді з клопотаннями про застосування, зміну чи продовження строку дії запобіжних заходів; розгляд скарг слідчим суддею на дії, рішення, бездіяльність слідчого та прокурора; розгляд слідчим суддею клопотань про скасування арешту майна тощо.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування та наданих суду першої інстанції копій документів у цьому кримінальному провадженні після 27 червня 2019 року не проводились слідчі та процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів, натомість проводились процесуальні дії та приймались процесуальні рішення, якими врегульовувались процесуальні питання щодо руху кримінального провадження та ознайомлення з його матеріалами (зміна групи прокурорів; спрямування відповідних постанов супровідними листами; зміна слідчого шляхом надання керівником органу досудового розслідування доручення іншому слідчому здійснити досудове розслідування; виклик підозрюваних для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування на узгоджені дати) на виконання вимог КПК України.

Отже, враховуючи вищезазначене, прокурор вважає, що на момент звернення до суду з обвинувальним актом 15 червня 2020 року до завершення продовженого 6-місячного строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні залишалось 23 дні, що свідчить про те, що затвердження та направлення обвинувального акта до суду відбулось у межах строків досудового розслідування.

В запереченнях до апеляційної скарги прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 вважає апеляційну скаргу прокурора безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ухвалою суду, 18 червня 2021 року в провадження Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000003 від 29 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та для третьої особи за невчинення в інтересах третьої особи дій з використанням наданої йому влади та службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
ОСОБА_7 обвинувачується в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе і третьої особи за невчинення в інтересах третьої особи дій з використанням наданої йому влади, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Ухвалою судді від 18 червня 2020 року за вказаним обвинувальним актом було призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 29 січня 2021 року обвинувальний акт повернуто прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2021 року ухвалу суду від 29 січня 2021 року про повернення обвинувального акту скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в тому ж складі суду.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог, встановлених процесуальним законом.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
Клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до постанови про продовження строків досудового розслідування, винесеної заступником Генерального прокурора, строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню продовжено до 3-х місяців, тобто до 24 квітня 2019 року. Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року строк досудового розслідування продовжено до 24 липня 2019 року (реєстр матеріалів досудового розслідування, арк. 11). Отже, досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000003 від 29 листопада 2018 року повинно було бути закінченим до 24 липня 2019 року. Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженню (стор.8), 27 червня 2019 року повідомлено захиснику підозрюваного - адвокату ОСОБА_10 про завершення досудового розслідування (порядковий номер 164), при цьому матеріали справи (в т. 4 а.с. 121, як вказано в реєстрі) містять повідомлення адвокату від 01 липня 2019 року, хоча жодних доказів надсилання адвокату вказаного повідомлення чи отримання даного повідомлення адвокатом реєстр не містить. Насправді така процесуальна дія, як повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування стороною обвинувачення не була проведена стосовно захисника ОСОБА_10 , вважає, що вказане повідомлення адвокату всупереч нормам КПК України не направлялося та останнім не отримувалося, що свідчить, на думку захисника, про грубе порушення стороною обвинувачення вимог КПК права на захист.
Разом з тим, повідомлення від 27 червня 2019 року про завершення досудового розслідування було отримано підозрюваним ОСОБА_6 та його адвокатом ОСОБА_9 (стор. 8 реєстру, порядковий номер 161). При цьому реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації стосовно залучення ОСОБА_6 захисника ОСОБА_9 , натомість на сторінках 3, 4 реєстру міститься інформація про залучення підозрюваному ОСОБА_6 зовсім інших захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (порядкові номери 58, 59).
Далі, незважаючи на повідомлення від 27 червня 2019 року, ні підозрюваному ОСОБА_6 , ні його захисникам не було надано доступ до матеріалів кримінального провадження цього дня. Такий доступ надано лише 12 червня 2020 року, про що свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування (стор.8, порядковий номер 172). Вказана процесуальна дія названа відповідно до реєстру як «…надання доступу ОСОБА_6 і його захисникам на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, дата процесуальної «27 червня 2019 року 12 червня 2020 року». Отже фактичний доступ до матеріалів був наданий лише 12 червня 2020 року. При цьому вказана дія оформлена протоколом про надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 12 червня 2020 року. Вказує, що по даному кримінальному провадженню період часу з 27 червня 2019 року по 15 червня 2020 року, тобто майже 11 місяців (10 місяців 21 день) є строком прострочення досудового розслідування, а загальний строк проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню після повідомлення особі про підозру фактично тривав з 24 січня 2019 року по 15 червня 2020 року, тобто (16 місяців 21 день) у вказаний строк згідно з ч.3 ст.219 КПК України не враховано 1 день 12 червня 2020 року строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стороною захисту, що на думку захисту є грубим порушенням вимог ст. 219 КПК України та міжнародних конвенцій з захисту прав людини.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.
Клопотання мотивовано тим, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000003 від 29 листопада 2018 року необхідно було завершити в строк до 24 липня 2019 року. При цьому, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування було вручено тільки захисникові ОСОБА_9 27 червня 2019 року, однак не всім учасникам кримінального провадження. Фактично доступ до матеріалів досудового розслідування та проведення з ними ознайомлення надано тільки 12 червня 2020 року. 15 червня 2020 року слідчими ДБР (м. Київ) направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні. Отже, сторона захисту вважає, що прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженню після закінчення строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, і період прострочення становить 10 місяців і 21 день. Враховуючи, що процес ознайомлення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників з матеріалами кримінального провадження зайняв 1 календарну добу, її слід додати до вказаної граничної дати досудового розслідування. Таким чином, обвинувальний акт до суду слід було направити до 25 липня 2019 року.
Також посилається на те, що слідчий та прокурор повідомили про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування обвинуваченим, але протягом року не надавали їм фактичного доступу до матеріалів справи, тим самим позбавили сторону захисту реалізації права на доступ до матеріалів, що призвело до фактичного ознайомлення з матеріалами досудового розслідування лише через рік після оголошення про завершення досудового розслідування, що призвело до грубих порушень прав сторони захисту, порушення строків кримінального провадження, визначених ст. 219 КПК України. Аналіз відомостей, зазначених в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, свідчить про те, що до червня 2020 року фактично тривало слідство, стороною обвинувачення проводилися заходи із досліджень всіх обставин кримінального провадження, тобто фактично тривав збір доказів.
Також в обґрунтування клопотання посилається на правову позицію, висловлену в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду України від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, провадження № 51-2066км21; правові позиції, викладені в постанові Верховного суду України від 13 жовтня 2020 року, провадження №51-4930ск 20 та багатьох інших.
Посилаючись на вищевикладене просив суд закрити кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України, вирішити долю речових доказів та майна, на яке було накладено арешт.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями; обвинувачених та захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора з доповненнями; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі з доповненням, колегія суддів вважає, що остання, не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції вказаним вимогам кримінального процесуального законодавства відповідає, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, закриваючи кримінальне провадження, виходив з того, що строк досудового розслідування цього кримінального провадження востаннє було продовжено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року до 24 липня 2019 року включно.

27 червня 2019 року складено повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

03 червня 2020 року та 12 червня 2020 року сторона захисту підтвердила факт ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що підтверджується Реєстром матеріалів досудового розслідування кримінального провадження.

Таким чином, судом встановлено, що фактично доступ до матеріалів досудового розслідування та проведення з ними ознайомлення надано тільки 03 червня 2020 року та 12 червня 2020 року.

Враховуючи, що процес ознайомлення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників з матеріалами кримінального провадження зайняв 1 календарну добу, суд вирішив, що її слід додати до вказаної граничної дати досудового розслідування.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт до суду слід було направити до 25 липня 2019 року.

Разом з тим, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складений та підписаний 12 червня 2020 року та направлений до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 15 червня 2020 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, про направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у даному кримінальному провадженні щодо злочину, який не є тяжким чи особливо тяжким проти життя та здоров`я, що виключає набуття ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з положеннями п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Положення ст.113 КПК України визначають, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК України.

Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження, згідно п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення за ч.3 ст.368 КК України внесено до ЄРДР за №0000003 29 листопада 2018 року.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, 24 січня 2019 року підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Постановою заступника Генерального прокурора України від 12 березня 2019 року продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню продовжено до 24 липня 2019 року.

Відтак, строк досудового розслідування повинен був закінчитися 24 липня 2019 року.

27 червня 2019 року підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику-адвокату ОСОБА_9 , а також підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

01 липня 2019 року повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування захисникам підозрюваного ОСОБА_7 адвокатам ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Згідно з протоколом про надання доступу та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в межах даного кримінального провадження, фактично надання доступу до зазначених матеріалів та ознайомлення з ними підозрюваним ОСОБА_7 та його захисником адвокатом ОСОБА_11 , відбулося 03 червня 2020 року.

Підозрюваним ОСОБА_6 та його захисниками 12 червня 2020 року.

Того ж дня, слідчим першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління, Державного бюро розслідувань ОСОБА_14 складено обвинувальний акт в цьому кримінальному провадженні.

15 червня 2020 року, згідно з відміткою на конверті та описі вкладення, зазначений обвинувальний акт скеровано до суду.

Відповідно до супровідного листа, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000003 від 29 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, надійшов в провадження Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя 18 червня 2020 року.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обвинувальний акт у цьому провадженні направлений до суду після закінчення строку досудового розслідування, що в свою чергу є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення.

Так, як зазначено вище, 27 червня 2019 року та 01 липня 2019 року стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Строк досудового розслідування цього кримінального провадження було продовжено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 19 квітня 2019 року до 24 липня 2019 року включно.

Отже, обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні необхідно було скласти та направити до суду до закінчення строку досудового розслідування, з врахуванням строку фактичного відкриття та ознайомлення підозрюваних та їх захисників з матеріалами кримінального провадження, який, в свою чергу, не включається до загального строку досудового розслідування.

Фактично стороні захисту надано доступ до матеріалів кримінального провадження майже через рік після здійснення повідомлення про завершення досудового розслідування та отримання стороною захисту цього повідомлення.

При цьому в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що у розумні строки після повідомлення про завершення досудового розслідування стороні захисту було дійсно надано можливість ознайомитись з матеріалами досудового розслідування, проте сторона захисту зволікала з таким ознайомленням чи іншим чином зловживала своїми процесуальними правами.

Посилання прокурора на оформлення допуску до державної таємниці стороні захисту, через наявність в матеріалах провадження документів, які мають режим секретності та зберігаються у режимно-секретному підрозділі Офісу Генерального прокурора, що зайняло тривалий проміжок часу, на думку колегії суддів, не є слушними, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, сторона захисту з відповідними заявами від 29 травня 2019 року, 03 червня 2019 року та 29 липня 2019 року звернулась до Генеральної прокуратури України щодо оформлення допуску до державної таємниці.

18 вересня 2019 року прокурором Генеральної прокуратури України у відповідь було надіслано листи захисникам з вимогою надати необхідний перелік документів, які в подальшому мають бути скеровані до Служби безпеки України.

У наявному в матеріалах провадження повідомленні адвоката ОСОБА_10 від 07 жовтня 2019 року на адресу прокурора Генеральної прокуратури України захисник зазначив, що в порушення вимог ст.290 КПК України, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування йому як захиснику ОСОБА_6 станом на дату надання відповіді не вручалось, для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження він не запрошувався. Щодо не з`явлення останнього до Генеральної прокуратури України із документами, про які його було проінформовано в телефонному режимі на початку серпня 2019 року станом на 18 вересня 2019 року для продовження оформлення допуску до державної таємниці, захисник зазначив, що дійсно в липні 2019 року його було проінформовано про необхідність отримання доступу до відомостей, які мають ступень секретності «Таємно» для подальшого ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. У зв`язку з цим захисником негайно та терміново було направлено заяву за формою, яка була надана Генеральною прокуратурою України, з метою надання вищезазначеного допуску. При цьому, будь-якого листа у відповідь від Генеральної прокуратури України захисник не отримав. Також захисник вказує на те, що його не було повідомлено про результати розгляду заяви, про причини її невідповідності вимогам чинного законодавства; про необхідність подавати до Генеральної прокуратури України додаткових відповідей на додаткові питання, про необхідність особистого з`явлення до Генеральної прокуратури України поза межами проведення слідчих дій для надання додаткових відомостей особисто, про причини неможливості подати відомості і з`явитися особисто до Прокуратури Запорізької області чи Служби безпеки України в Запорізькій області. Повідомлення на електронну адресу від 13 серпня 2019 року зі списком документів, які необхідно підготувати додатково та подати до Генеральної прокуратури України з переліком питань, на які пропонується надати відповідь для оформлення допуску до державної таємниці, а також правила надання відповіді на питання, як зазначив захисник, не може вважатися офіційним повідомленням на його заяву, оскільки не відповідає на жодне з поставлених вище питань, а особливо на питання необхідності подання таких додаткових документів у відповідності до чинного законодавства. Лист з запрошенням у найкоротший термін прибути до Генеральної прокуратури України за адресою: м. Київ, вул. Різницька 13/15, для подачі та заповнення необхідних документів з метою отримання допуску до державної таємниці, як також зазначив захисник, не може бути ним реалізований через нерозуміння чіткого переліку необхідних документів з посиланням на законодавство України, критеріїв висунення даних вимог до нього, незважаючи на вже написану заяву про подібний допуск.

Таким чином, сторона обвинувачення була проінформована щодо позиції сторони захисту з даного приводу та не вжила відповідних заходів щодо недопущення порушення вимог, передбачених ст.290 КПК України, в даному кримінальному провадженні.

Крім того, при апеляційному розгляді захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повідомили, що вони отримали відповідний допуск до державної таємниці у листопаді 2019 року, а обвинувачений ОСОБА_6 такий допуск вже мав раніше.

Викладене прокурором не спростовано.

Окрім того, як зазначив сам прокурор в доповненнях до апеляційної скарги, матеріали даного кримінального провадження містять усього 8 документів на 10 аркушах, які містять відомості, які становлять державну таємницю, які зберігаються у режимно-секретному підрозділі Офісу Генерального прокурора.

Отже, колегія суддів вважає, що органу досудового розслідування ніщо не заважало спочатку надати стороні захисту для ознайомлення матеріали кримінального провадження відразу після повідомлення про завершення досудового розслідування, а в подальшому, після оформлення допуску до державної таємниці учасникам провадження, у разі такої необхідності, надати стороні захисту відповідні матеріали.

Доводи прокурора про наявність карантинних обмежень, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», які упродовж певного часу унеможливлювали прибуття сторони захисту для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження із м.Запоріжжя до м. Києва, також не є слушними, з огляду на таке.

Сторона захисту при апеляційному розгляді стверджувала, що не мала жодних перешкод з`явитися для ознайомлення з матеріалами провадження, незважаючи на карантинні обмеження, проте фактично матеріали провадження їм не відкривалися майже рік.

В матеріалах провадження відсутні переконливі відомості на спростування вказаних доводів, в тому числі немає жодних повідомлень з боку сторони захисту про неможливість з`явитися для ознайомлення з матеріалами провадження через карантинні обмеження.

Окрім того, такі обмеження продовжують діяти до цього часу, що не завадило стороні захисту прибути до м.Києва для ознайомлення з матеріалами провадження 03 червня 2020 року та 12 червня 2020 року, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо доводів прокурора про хибність висновків суду першої інстанції про те, що до строків досудового розслідування не включається лише час фактичного ознайомлення підозрюваних та їх захисників з матеріалами провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.

У постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі №758/12538/20, провадження №51-3811 км21, на яку посилається прокурор, зазначено, що період з моменту повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст.290 КПК України, та відкриття матеріалів провадження для ознайомлення у строки досудового розслідування не включається. Проте факт завершення досудового розслідування має бути належно підтверджений, як і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту. Тобто у строк досудового розслідування не включається весь період часу з моменту направлення або безпосереднього вручення такого повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення цієї сторони з матеріалами досудового розслідування.

Разом з цим, як зазначено вище, в цьому провадженні, між повідомленням стороні захисту про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст.290 КПК України, та фактичним відкриттям матеріалів провадження минув майже рік. З наданими матеріалами сторона захисту ознайомилась протягом одного дня. Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано додав саме цей строк до вищезазначеної граничної дати досудового розслідування, а саме 24 липня 2019 року, та вірно визначив дату, до спливу якої слід було направити обвинувальний акт до суду, а саме до 25 липня 2019 року.

Такий висновок суду узгоджується з принципом правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права.

Висновки суду першої інстанції в ухвалі належним чином вмотивовані та під час апеляційного розгляду прокурором не спростовані.

Отже, доводи прокурора з приводу того, що на момент звернення до суду з обвинувальним актом 15 червня 2020 року до завершення продовженого 6-ти місячного строку досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні залишалось 23 дні, що свідчить про те, що затвердження та направлення обвинувального акта до суду відбулось у межах строків досудового розслідування, є помилковими.

Таким чином, враховуючи, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складений та підписаний 12 червня 2020 року після закінчення досудового розслідування та направлений до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя 15 червня 2020 року, поза межами строків досудового розслідування, та враховуючи, що злочин, який інкримінувався обвинуваченим не відноситься до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були всі законні підстави для закриття кримінального провадження, на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачає.
Що стосується доводів прокурора про допущену описку в реєстрі матеріалів досудового розслідування щодо зазначення дати допиту свідка ОСОБА_15 - «29 листопада 2019 року», то ці доводи є переконливими, проте в цілому правильності висновків суду щодо необхідності закриття кримінального провадження з зазначених в ухвалі суду підстав не спростовує.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні з доповненнями залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25 листопада 2021 року, якою клопотання адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження задоволено та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 29 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України, закрито на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4