Справа № 202/2377/22
Провадження № 1-кп/202/272/2022
УХВАЛА
Іменем України

02 листопада 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції кримінальне провадженні № 0000408 від 19.03.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Краматорськ Донецької області, маючого середньо-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 24.09.2001 Краматорським міським судом за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 187, ст. 42 КК України до 8 років позбавлення волі;

- 29.04.2005 Краматорським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 153, ст. 71 КК України до 7 р. позбавлення волі, звільнився 31.05.2010 р. умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 17 днів;

- 19.12.2011 Краматорським міським судом Донецької області за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 154, п.п. 6, 10 ч. 2 ст. 115, ч. 1, 2 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі, згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 20.03.2014 до 15 років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування, а також судового розгляду до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за час перебування під вартою ризики не зменшились, а тому застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Сторона захисту щодо вирішення цього питання поклалась на розсуду суду.
Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судовий розгляд відкладений для виклику свідків.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд виходить з вимог ч.1 ст. 194 КПК України, якою передбачено, що під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

На час розгляду цього клопотання ризик можливості незаконного впливу на свідків існує, оскільки не допитано жодного свідка.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що продовжує існувати ризик переховування обвинувачених від суду, тому суд вважає, що підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в тому числі й домашній арешт, застава чи особисте зобов`язання, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що обмеження прав і свобод виправдовується суспільними інтересами, оскільки такі обмеження відповідають вимогам справедливості, є пропорційними та необхідними для цілей захисту конституційно значимих цінностей. При вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням законодавства про запобіжні заходи, суд виходячи з презумпції невинуватості дотримує баланс між публічними інтересами, пов`язаними із застосуванням заходів процесуального примусу, і важливістю права на свободу особистості.

Стан здоров`я обвинуваченого, дозволяє йому утримуватись в установі попереднього ув`язнення.

Суд визначає максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, з огляду на обсяг висунутого обвинувачення та значну складність справи, яка потребує тривалого часу для її судового розгляду. При цьому відсутні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики зникнуть протягом дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Суд не вбачає можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам.

При цьому суд враховує і той факт, що в Україні оголошено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Крім того, виходячи з вимог ст. 183 КПК України, зокрема ч. 4, враховуючи, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, суд не вважає за можливе визначити заставу.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні триває судовий розгляд.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 331, 350, 615 КПК України, суд, -
Постановив :
ОСОБА_5 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 31.12.2022 року, включно, без визначення застави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий: ОСОБА_6