Справа № 297/118/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_7 (головуючого), ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_10, прокурора ОСОБА_11, обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника- адвоката ОСОБА_12, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/342/20, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_1 та прокурора Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.05.2019.

Цим вироком:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Миронівка, Київської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, із вищою освітою, не працюючий, судимий 09.11.2017 Берегівським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 01(один) рік, засуджений:

- за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2017 та остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки 06 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 ухвалено обчислювати з моменту його затримання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів у розмірі 4719 (чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять) грн.

Речові докази: полімерний пакет з кристалічною речовиною, два полімерні пакети з білою порошкоподібною речовиною з написами «Szalicil» «Natrium Benzoat», яка знаходиться в спец-пакеті №3020340, полімерну пляшку з порошкоподібною речовиною білого кольору, яку поміщено до спец. пакету №4258572, суху подрібнену речовину (канабіс), яка поміщена до спеціального пакету №3020323, дві полімерні деформовані пляшки, дерев`яну люльку, полімерні пакети із застібками, які поміщено до спец-пакету №4258573, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області - ухвалено знищити.

Згідно вироку ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

-2-

ОСОБА_1 09.12.2018 близько 20 год. 30 хв., перебуваючи неподалік автовокзалу по вул.Мужайська,52 у м.Берегово, знайшов у кущах полімерний пакет у середині якого знаходилася суха подрібнена речовина зеленого кольору, а також три фрагменти медичних шприців із кристалічною речовиною білого кольору, які умисно, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій помістив собі у кишеню куртки та переніс за адресою АДРЕСА_3 , де проживає його знайомий ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_1 , перебуваючи за вказаною адресою в період часу з 21 год. 09.12.2018 по 03 год. 10.12.2018, без відома власника будинку ОСОБА_4 , залишив на столі вищевказаний полімерний пакет у середині якого знаходилася суха подрібнена речовина зеленого кольору, а також три фрагменти медичних шприців із кристалічною речовиною білого кольору, які випадково помістив у куртку, яка належить ОСОБА_4 та покинув будинок за адресою АДРЕСА_3 , повернувшись додому.

10.12.2018 в період часу з 07 год. 12 хв. по 09 год. 30 хв., працівниками Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області на підставі ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області №297/1411/18 від 07.12.2018, проведено обшук житла за адресою АДРЕСА_3 , в ході якого на столі знайдено та вилучено полімерний пакет у середині якого знаходилася суха подрібнена речовина зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта №6/688 від 28.12.2018 є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину, становить 16,1351 г., а також виявлено та вилучено три фрагменти медичних шприців із кристалічною речовиною бежевого кольору, яка відповідно до висновку експерта №6/689 від 04.01.2019 має в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальна маса якого становить 0,7772 г., які ОСОБА_1 залишив у кишені куртки, що належить ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду щодо ОСОБА_1 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання із встановленням іспитового строку 03 (три) роки та покласти на ОСОБА_1 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. В решті вирок суду залишити без змін. Вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_1 покарання не дотримався вимог ст.65 КК України та ст.43 КПК України, оскільки призначив покарання, яке є несправедливим через надмірну суворість та без врахування того, що вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2017, яким ОСОБА_1 засуджений за ч.1 ст.309 КК України станом на 14.05.2019, не набув законної сили у зв`язку з його оскарженням прокурором в апеляційному порядку. Також прокурор звертає увагу на положення ч.4 ст.70 КК України. Крім того, на думку прокурора, суд першої інстанції при обранні ОСОБА_1 міри покарання, не в повній мірі врахував визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття у скоєному, а тому висновок суду про неможливість виправлення ОСОБА_1 без реального відбування призначеного покарання, є безпідставним, а призначене покарання надто суворим.

В зміненій апеляційній скарзі, перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_14 просить вирок суду від 14.05.2019 в частині визнання винуватим та призначення покарання за ч.2 ст.309 КК України скасувати, вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України

-3-

у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. В обґрунтування внесених змін, прокурор вказує на те, що до диспозиції ч.2 ст.309 Законом України №1217-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020, внесено зміни та встановлено кримінальну відповідальність за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах. Зазначає, що за вироком суду дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту, вчинене повторно. Таким чином, з урахуванням положень ст.5 КК України, прокурор вважає, що дії ОСОБА_1 на даний час підлягають кваліфікації за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Окрім того, з огляду на те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 09.12.2018 та з часу його вчинення диференційовані строки не переривались і не зупинялись, прокурор вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України та дати вказівку про самостійне виконання вироку Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2017, виключивши з тексту вироку посилання на застосування положень ст.71 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оспорюючи доведеність своєї винуватості у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію дій, просить вирок суду першої інстанції змінити, звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробувальним терміном строком на 01 (один) рік. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, оскільки є несправедливим внаслідок надмірної суворості. Вважає, що судом при призначенні покарання належно не враховано обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Звертає увагу на відсутність обставин, що обтяжують його покарання та право суду визначити обставинами, що пом`якшують покарання винного і інші, не зазначені в ч.1 ст.66 КК України обставини. Вважає невірним застосування судом ч.1 ст.71 КК України, оскільки вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2017, яким його засуджено за ч.1 ст.309 КК України не набрав законної сили у зв`язку з його оскарженням. Також вказує на те, що зміст досудової доповіді та запропонована прокурором в судових дебатах міра покарання із застосуванням щодо нього положень ст.75 КК України, давали підстави суду першої інстанції для застосування положень ст.ст.75,76 цього Кодексу, як до особи, яка не становить високу небезпеку для суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_12 на підтримання поданої апеляційної скарги та відсутність заперечень щодо зміненої апеляційної скарги прокурора, промову прокурора, яка підтримала змінену апеляційну скаргу та частково підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_1 та змінена апеляційна скарга прокурора, підлягають до часткового задоволенняз таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

-4-

Згідно ст.370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначеним вимогам оскаржуваний вирок суду на час його ухвалення відповідав у повній мірі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду ОСОБА_1 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що також підтвердив у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, суд першої інстанції, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_1 кримінального правопорушення підтверджуються перевіреними судом першої інстанції доказами та учасниками кримінального провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряються.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, та доведеність винуватості, станом на день постановлення вироку суду, вірною була кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_1 покарання в межах доведеного обвинувачення суд першої інстанції враховував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_1 за ч.2 ст.309 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки та, із застосуванням положень ст.71 КК України, визначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки 06 (шість) місяців, яке, як вірно вважав суд першої інстанції, ОСОБА_1 повинен був відбувати реально. У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги сторони захисту про наявність підстав для застосування ст.75 КК України, слід визнати необґрунтованими, оскільки станом на день ухвалення вироку такі підстави, з огляду на наявність попереднього вироку від 09.11.2017, не існували.

Що стосується доводів зміненої апеляційної скарги прокурора, які також підтримано стороною захисту про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч.2 ст.309 на ч.1 ст.309 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

-5-

У відповідності до вимог ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020, визначено поняття кримінального проступку, кримінально-правові наслідки, пов`язані з вчиненням таких правопорушень, особливості їх досудового розслідування та судового розгляду. Вказаним законодавчим актом викладено у новій редакції ч.2 ст.309 КК України.

Тому, виходячи з положень ст.5 КК України, оскільки зміст нової кваліфікуючої ознаки «дії, вчинені протягом року після засудження за ст.309 КК України» вужче поняття «повторність» (обмежена можливість правозастосування річним терміном з моменту засудження особи і тільки за однорідний злочин), відтак Законом №2617-VIII поліпшується становище обвинуваченого, а тому він має зворотну дію на всі випадки засудження за ч.2 ст. 309 КК України за кваліфікуючою ознакою «повторність».

Диспозиція ч.1 ст.309 КК України передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, а частина 2 цієї статті вказує на ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Отже, з 01.07.2020 ч.2 ст.309 КК України не передбачає такої кваліфікуючої ознаки як вчинення кримінального правопорушення особою, яка раніше вчинила один із кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307,308,310,317 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які судом визнані доведеними та ніким не оспорюються, дії ОСОБА_1 за обставин, що мали місце 09.12.2018, кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, (в редакції Закону №270-VI від 15.04.2008) як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно (судимість за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2017 за ч.1 ст.309 КК України, яким обвинуваченого ОСОБА_1 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 01 (один) рік).

Таким чином, у діях ОСОБА_1 , за встановлених судом обставин, відсутні кваліфікуючі ознаки - їх вчинення за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, а враховуючи, що кримінальним законом диспозицію ч.2 ст. 309 КК України (в редакції Закону №270-VI від 15.04.2008) викладено в новій, вищезазначеній, редакції Закону від 22.11.2018 за № 2617-VIII , то дії обвинуваченого не можуть бути кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України.

З огляду на те, що зазначені зміни закону України про кримінальну відповідальність поліпшують становище обвинуваченого ОСОБА_1 , вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинуваченого підлягає зміні шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч.2 ст.309 КК України (в редакції Закону №270-VI від 15.04.2008) на ч.1 ст.309 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

-6-

Отже, доводи прокурора, викладені в зміненій апеляційній скарзі щодо перекваліфікації дій ОСОБА_1 з ч.2 ст.309 на ч.1 ст.309 КК України в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018, колегія суддів вважає в повній мірі обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст.309 КК України, з урахуванням положень ст.5 КК України та ст.58 Конституції України, за санкцією правової норми в редакції санкції статті, згідно із Законом №270-VI від 15.04.2008, у виді штрафу в максимальному розмірі.

Таке покарання відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також частково слушними є доводи прокурора про наявність підстав для застосування положень п.2 ч.1 ст.49 КК України з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, відноситься до кримінальних проступків, за який передбачено покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України ОСОБА_1 вчинив 09.12.2018, відсутність відомостей про те, що ОСОБА_1 у період з 09.12.2018 по 15.09.2022 вчинив інше кримінальне правопорушення, не надані такі данні й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про

-7-

зупинення досудового чи судового провадження у зв`язку з ухиленням ОСОБА_1 від досудового розслідування або суду. Тому підстав вважати, що строки давності були зупинені, а отже вони на даний час не спливли, немає.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

За таких обставин, станом на день постановлення апеляційним судом рішення трирічний строк притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України закінчився, обвинувачений ОСОБА_1 заяв чи клопотань про звільнення його від кримінальної відповідальності не подавав, а тому на підставі ч.5 ст.74 КК України, з урахуванням п.2 ч.1 ст.49 КК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2017 щодо ОСОБА_1 підлягає самостійному виконанню.

Враховуючи наведене вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.05.2019 підлягає зміні, а апеляційна скарга обвинуваченого та змінена апеляційна скарга прокурора, до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408,418,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 та змінену апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.05.2019 щодо ОСОБА_1 , в частині обвинувачення за ч.2 ст.309 КК України змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.309 КК України на ч.1 ст.309 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII від 22.11.2018) та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку вчинення кримінального правопорушення повторно.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання за ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 09.11.2017 щодо ОСОБА_1 виконувати самостійно.

В решті вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 14.05.2019 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції

Судді: