Справа № 944/3638/22
Провадження №1-кс/944/867/22
23.09.2022 рокум.Яворів
06.09.2022 до Яворівського районного суду Львівської області надійшло вказане вище клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання, адвокат вказує, що ОСОБА_5 не є стороною у даному провадженні, а також не має будь-якого відношення до кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні.
Указані грошові кошти були вилучені під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 , дружині ОСОБА_5 .
Щодо походження грошових коштів, зазначила, що такі належали ОСОБА_6 , яка була одним із засновників та учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «АК «Експрес-сервіс» та володіла 40% статутного капіталу Товариства.
Дане товариство було зареєстроване 21.09.2006 та з вказаного часу ОСОБА_6 була керівником товариства.
Дохід останньої за 2017-2022 роки становив 732 124, 95 грн.
Відтак, грошові кошти, на які було накладено арешт, були одержані ОСОБА_6 внаслідок діяльності ТОВ «АК «Експрес-сервіс».
Крім зазначеного, ОСОБА_6 володіла квартирою АДРЕСА_2 на підставі договору довічного утримання. 04.04.2019 року ОСОБА_6 вказану квартиру було передано у власність ОСОБА_7 за ціною 523 781 грн. на підставі договору купівлі-продажу.
17.02.2022 року ОСОБА_6 було передано у власність ОСОБА_8 транспортний засіб марки «Hyundai Accent», р.н. НОМЕР_1 , за ціною 182 600 грн., згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу.
ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності майно, яке було набуте ОСОБА_6 за час шлюбу (30.04.1981 року - 22.06.2022 року).
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на що було відкрито спадщину. ОСОБА_5 , як чоловік останньої, є спадкоємцем та останнім подано заяву про прийняття спадщини.
Відтак, арештоване майно було набуте законно ОСОБА_5 та його дружиною, є власністю останніх, а тому не може мати жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
Таким чином, ОСОБА_5 у законний спосіб отримав вилучені грошові кошти, а їхній арешт фактично є втручанням у право власності та право на мирне володіння своїм майном.
Зазначив, що слідчим не обґрунтовано, що потреби досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи за таких обставин, усі вилучені грошові кошти підлягають поверненню.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 просила задовольнити клопотання у повному обсязі з підстав наведених у ньому.
Прокурор ОСОБА_9 просила відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов таких висновків.
Як вбачається з протоколу обшуку від 17.08.2022, у вказаному приміщенні ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти. При чому, жодного посилання ОСОБА_5 про належність грошових коштів іншим особам у протоколі обшуку не зазначено.
Згідно з статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно статті 170КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 вказаної статті, інший власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. За результатами розгляду клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя скасовує попередньо накладений арешт майна або відмовляє у його скасуванні.
Із вказаних норм вбачається, що питання про скасування арешту майна може вирішуватися, якщо йому передувало вирішення питання про накладення такого арешту, із постановленням відповідної ухвали, оскільки предметом перевірки у порядку ст. 174 КПК України є саме правомірність обмеження права власності особи, що було здійснено в порядку ст. 170-173 КПК України.
У цьому контексті, слідчий суддя звертає увагу на те, що кримінальне провадження здійснюється, зокрема, на основі принципу змагальності сторін, який передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Вказаний принцип вимагає, щоб суд, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зберігав об`єктивність та неупередженість.
З огляду на вказані законодавчі положення, слідчий суддя не може робити будь-які висновки про наявність чи відсутність юридично значущих фактів на підставі самих лише тверджень однієї із сторін, без перевірки їх достовірності доказами.
Пояснення заявника про походження грошей в сумі 20 100 доларів США та 21 500 Євро не підтверджені жодними належними і достатніми доказами.
Слідчий суддя критично оцінює доводи заявника щодо можливого зв`язку грошових коштів, що було вилучено, з отриманими доходами померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 -матері володільця майна.
Ця обставина є необґрунтованою, оскільки володіння ОСОБА_6 саме цими грошовими коштами насамперед не доводиться жодними доказами.
Також, що стосується посилання заявника, що ОСОБА_6 04.04.2019 квартиру АДРЕСА_2 було передано у власність ОСОБА_7 за ціною 523 781 грн. на підставі договору купівлі-продажу та передано у власність ОСОБА_8 транспортний засіб марки «Hyundai Accent», р.н. НОМЕР_1 , за ціною 182 600 грн., згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу. Слідчий суддя зазначає, між вилученими грошовими коштами не доведено достатній зв`язок, не надано підтверджуючих документів чи переконливих доказів стосовно того, що саме арештовані грошові кошти є майном померлої ОСОБА_6 .
Будь-яких інших доводів на підтвердження необхідності скасування арешту майна адвокатом ОСОБА_4 не надано.
Поряд з цим, в ході розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 наявними матеріалами не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також, що арешт майна накладено необґрунтовано.
Ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Накладений арешт забезпечує досягнення мети і завдань кримінального провадження і на даному етапі досудового розслідування відповідає «справедливому балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, а його скасування може призвести до втрати речового доказу, що у свою чергу завдасть шкоди подальшому проведенню повного та неупередженого досудового розслідування та судовому розгляду справи по суті. Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна заявником не надано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що навіть часткове зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту вилученого майна є нагальна потреба, а тому на час розгляду даного клопотання слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту майна грошових коштів, накладеного ухвалою слідчого судді від 22.08.2022.
З урахуванням зазначеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення цього клопотання про скасування арешту майна.
З огляду на викладене та керуючись статтями 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1