Справа № 372/3215/21
Провадження № 1-кп-104/22
В И Р О К
іменем України

13 жовтня 2022 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000816 від 31 липня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Українка, Київської області, громадянина України, працюючого в ТОВ «Медікс-рей інтернешнл груп» на посаді стюарда, не одруженого, маючого середню-спеціальну освіту, студента «Обухівського медичного фахового коледжу» міста Українка, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30 липня 2021 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись на перехресті доріг по вулиці Юність та вулиці Південній в місті Українка, Обухівського району, Київської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , що були викликані намаганнями останнього з`ясувати причини зупинки транспортного засобу, діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину щелепи останнього. Внаслідок вище вказаних злочинних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелом тіла між 42 і 43 зубами зі зміщенням та суглобового відростку ліворуч нижньої щелепи зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, цивільний позов не визнав та відмовився давати покази на підставі ст.63 Конституції України.

Потерпілий цивільний позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Потерпілий суду показав, що в липні 2021 року він з друзями повертався з пляжу в м. Українка, проходячи по дорозі до них підбіг обвинувачений і почав кричати. Його знайомий ОСОБА_8 запитав у обвинуваченого що трапилось і останній наніс йому удар по обличчю. Потім обвинувачений наніс йому удар з правої сторони по обличчю. Перехожі викликали швидку. Ушкодження йому було нанесено в область щелепи, на даний час у нього болять зуби і відчувається оніміння, через зламану щелепу його прооперували того ж дня. Обвинувачений вибачення не попросив і шкоду не відшкодував. У той день він випив дві пляшки пива. Просив призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що в той день вони перебували на пляжі в м. Українка та поверталися до автостанції. Коли вони йшли по вулиці, то побачили обвинуваченого, який перебував у неадекватному стані та висловлювався у бік перехожих нецензурною лайкою. Коли він запитав, що з ним не так, то обвинувачений вдарив його по обличчю, а потім вдарив потерпілого. З ними також перебували їх знайомі ОСОБА_9 . Обвинувачений наніс потерпілому кулаком удар в щелепу, потім намагався нанести ще один удар, але у нього не вийшло. Швидка відвезла потерпілого в обласну лікарню.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що в м. Українка вони переходили перехрестя, до них підбіг обвинувачений, спочатку вдарив ОСОБА_8 , а потім потерпілого правою рукою в область обличчя, у потерпілого пішла кров із рота.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона з чоловіком та друзями в той день перебували в м. Українка, до них підбіг обвинувачений, який вибіг з автомобіля, яким перегородив дорогу і щось кричав. Почав виражатись нецензурною лайкою та кричати в їх бік, потім вдарив ОСОБА_8 , а згодом ОСОБА_7 . У ОСОБА_7 йшла кров, рухалась щелепа, вони викликали швидку та поліцію. Обвинувачений наніс удар кулаком в щелепу потерпілому, коли стояв навпроти нього.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 свій висновок фототехнічного експертного дослідження від 11.01.2022 року підтримав та вказав, що він його проводив за клопотанням захисника ОСОБА_4 , про кримінальну відповідальність не попереджався.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, також підтверджується письмовими доказами, дослідженими в процесі судового розгляду, та зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, а саме:

-Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 31.07.2021 року до реєстру внесено відомості за ч.1 ст.122 КК України, про те, що 31.07.2021 року до Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від працівника карети швидкої допомоги про те, що 31.07.2022 року близько 21-ї години за адресою: АДРЕСА_2 невстановлена слідством особа на грунті раптово виниклих неприязних відносин спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи (а.с. 78);

-Рапортом від 30.07.2021 року про надходження повідомлення про злочин (а.с.79);

-Заявою потерпілого про притягнення до відповідальності особу, яка нанесли тілесні ушкодження від 30.07.2021 року (а.с.80);

-Протокол проведення слідчого експерименту від 02.08.2021 року та відтвореним в судовому засіданні диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , під час якого, потерпілий показав механізм нанесення йому тілесного ушкодження, та який відповідає показам потерпілого та свідків наданих в судовому засіданні. (а.с. 81-84);

-Висновком судово-медичного експерта №147 від 12.08.2021 року, в якому вказується, що у ОСОБА_7 , згідно наданої медичної документації виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелом тіла між 42 і 43 зубами зі зміщенням та суглобового відростку ліворуч нижньої щелепи зі зміщенням уламків. Виявлене у ОСОБА_7 тілесне ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за часом утворення може відповідати терміну вказаному в наданій постанові та відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Потерпілому було заподіяно не менше 1-го прикладання сили. Виявлене у ОСОБА_7 тілесне ушкодження могло утворитись за обставин вказаних під час проведення слідчого експерименту за участі останнього (а.с.85-86);

-Протоколом перегляду відеозапису DVD-R диску з камер відео спостереження та з фототаблицею до нього з якого вбачається, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 (а.с.87-99 з переглянутим у судовому засіданні DVD-R диском);

-Протокол проведення слідчого експерименту від 03.08.2021 року та відтвореним в судовому засіданні диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , яка показала, про обставини вчинення злочину, механізм нанесення тілесного ушкодження (а.с.101-104);

-Протокол проведення слідчого експерименту від 03.08.2021 року та відтвореним в судовому засіданні диском з відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , який дав аналогічні покази про обставини вчинення злочину, механізм нанесення тілесного ушкодження (а.с.105-107);

-Протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 03.08.2021 року та відтвореним в судовому засіданні диском з відеозаписом слідчого експерименту, який надав покази, які відповідають його показам та показам потерпілого та свідків наданим в судовому засіданні про обставини вчинення злочину. (а.с.109-112);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.08.2021 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 впізнав особу яка нанесла йому тілесне ушкодження, а саме обвинувачений (а.с.113-114);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2021 року відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнала на фото обвинуваченого (а.с.115-116);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2021 року відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав на фото обвинуваченого (а.с.117-118);

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2021 року відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав на фото обвинуваченого (а.с.119-120);

-Висновок експертного дослідження від 11.01.2022 року, який був проведений за клопотанням захисника, в якому зазначено, що з наданими на дослідження графічних файлах «20210816_101253.jpg», «20210816_101306.jpg», «20210818_153935.jpg», «20210818_153944.jpg», «20211203_102015.jpg» та графічних зображеннях на аркушах паперу з написами «Файл № 20210816_101253.jpg», «Файл № 20210818_153935.jpg», «Файл № 20210816_101306.jpg», «Файл № 20210818_153944.jpg», «Файл № 20211203_102015.jpg» ознак монтажу не виявлено. Зображення на аркушах паперу з написами «Файл № НОМЕР_1 _101253.jpg», «Файл № 20210818_153935.jpg», «Файл № 20210816_101306.jpg», «Файл № 20210818_153944.jpg», «Файл № 20211203_102015.jpg» було виготовлено відповідно з графічних файлів «20210816_101253 jpg», «20210816_101306.jpg», «20210818_153935.jpg», «20210818_153944.jpg», «20211203_102015.jpg». Зображення документів на аркушах паперу з написами « ОСОБА_14 № НОМЕР_1 _101253.jpg», «Файл № 20210818_153935.jpg» в більшості, співпадають за змістом, набором знаків та символів, пробільних ділянок та відступів за винятком наявності та відсутності у зображеннях документів друкованого тексту « ОСОБА_15 », рукописного напису «Камінський» та загального вигляду та розміщення підписів. Зображення документів на аркушах паперу з написами « ОСОБА_14 № НОМЕР_1 _101306.jpg», «Файл № 20210818_153944.jpg» та «Файл № 20211203_102015.jpg» співпадають за змістом документів, набором знаків та символів, пробільних ділянок та інтервалів за винятком наявності в одному документі підпису та напису «127» та їх відсутності в інших документах. У зображеннях документів на аркушах паперу з написами « ОСОБА_14 № НОМЕР_1 _101253.jpg» та «Файл № 20210818_153935.jpg» зображені різні документи. У зображеннях документів на аркушах паперу з написами « ОСОБА_14 № НОМЕР_1 _101306.jpg», «Файл № 20210818_153944.jpg» та «Файл № 20211203_102015.jpg» зображений один і той самий документ. Відповідно до ехіf-даних графічних файлів, наданих на дослідження, дата та час створення («СгеаtеDаtе»), оригінальна дата та час («DateTimeOriginal»), дата та час зміни («МоdifyDаtе») зображення графічного файлу «20210816_101253.jpg» - 2021:08:16 10:12:53; дати створення файлу («DаtеСгеаtion»), останнього доступу до файлу («DаtеLastAccess») та останньої зміни файлу («DаtеLastWrite») - 16:08:2021 09:12:54; дата та час створення («СгеаtеDаtе»), оригінальна дата та час («DаtеТіmеОrіgіnаІ»), дата та час зміни («МоdіfуDаtе») зображення графічного файлу «20210816_101306.jpg» - 2021:08:16 10:13:06; дати створення файлу («DаtеСгеаtіоn»), останнього доступу до файлу («DаtеLаstАссеss») та останньої зміни файлу («DateLastWrite») - 16:08:2021 09:13:07; дата та час створення («СгеаtеDаtе»), оригінальна дата та час («DаtеТіmеОгіgіnаІ»), дата та час зміни («МоdіfуDаtе») зображення графічного файлу «20210818_153935.jpg» - 2021:08:18 15:39:36; дати створення файлу («DаtеСгеаtіоn»), останнього доступу до файлу («DаtеLаstАссеss») та останньої зміни файлу («DateLastWrite») - 18:08:2021 14:39:37; дата та час створення («СгеаtеDаtе»), оригінальна дата та час («DаtеТіmеОгіginаІ»), дата та час зміни («МоdіfуDаtе») зображення графічного файлу «20210818_153944.jpg» - 2021:08:18 15:39:45; дати створення файлу («DаtеСгеаtiоn»), останнього доступу до файлу («DаtеLаstАссеss») та останньої зміни файлу («DateLastWrite») - 18:08:2021 14:39:46; дата та час створення («СгеаtеDаtе»), оригінальна дата та час («DаtеТіmеОгіgіnаІ»), дата та час зміни («МоdіfуDаtе») зображення графічного файлу «20211203_102015.jpg» - 2021:12:03 10:20:17; дати створення файлу («DаtеСгеаtiоn»), останнього доступу до файлу («DаtеLаstАссеss») та останньої зміни файлу («DateLastWrite») 03:12:2021 10:20:18.

В судовому засіданні захисниками було заявлено клопотання яке було підтримане обвинуваченим, про визнання низки доказів недопустимими, оскільки винуватість обвинуваченого у скоєнні ним злочину є недоведеною, а докази отримані з порушенням вимог чинного законодавства. Однак суд вважає доводи клопотання непереконливими і такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки судом не встановлено порушень вимог ст.ст. 104-107,221,228,240,293 КПК України при дослідженні зазначених доказів. Вказані документи які покладені в основу вироку суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та обвинуваченим і захистом не доведено.

Посилання захисника на незаконність та недопустимість слідчих експериментів та впізнання за фотознімками, в ході судового розгляду теж не знайшло свого підтвердження, оскільки вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати неспроможними доводи захисника про недопустимість доказів, а саме протоколів слідчих експериментів та впізнання особи за фотознімками, оскільки вказані слідчі дії проведені у відповідності до вимог ст. ст. 228, 240 КПК України.

Щодо недопустимості відеозаписів при слідчих експериментів на що також посилалась сторона захисту, то слід вказати наступне, Верховний Суд у своєму рішенні зазначив, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV, у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення, тільки коли електронний документ виступає доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

ВС підкреслив, що долучений слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R-диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у вигляді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

А тому, у суду немає підстав вважати диски з проведеними слідчими експериментами недопустимим доказами.

Щодо недопустимості відеозаписів камер спостереження, на що також послався захисник, то суд зазначає наступне, що під час судового розгляду стороною захисту не оспорювалось належність та достовірність відеозапису з камер спостереження і жодних клопотань про призначення додаткових (повторних) експертиз з цього приводу нею в суді не заявлялось.

Окрім цього, під час досудового розслідування органом досудового розслідування отримано відеозапис з камер спостереження в порядку ст. 93 КПК України. Здійснення запиту працівником оперативного підрозділу відбувалось у відповідності до вимог ст. 41 КПК України, де під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Таким чином, судом не встановлено підстав для визнання відеозаписів з камер спостереження недопустимим доказом в розумінні ст. 87 КПК України.

Щодо недопустимості всіх доказів у зв`язку із відсутністю слідчого в групі слідчих у даному кримінальному провадженні, то суд судом встановлено, що в ході проведення судового розгляду стороною обвинувачення надано постанову про створення слідчої групи для здійснення досудового розслідування від 31.07.2022, де начальником СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області визначено групу слідчих у кримінальному провадженні №0000816 у складі слідчих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 . Таким чином, станом на 13.08.2022 слідчий СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області був наділений відповідними повноваженнями слідчого у вищевказаному кримінальному провадженні.

Щодо порушення вимог ст. 293 КПК України прокурором, то відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

В матеріалах справи міститься розписка від 18.08.2021 про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування від підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про те, що вони отримали від прокурора копію обвинувального акту на 5 арк. та копію реєстру матеріалів досудового розслідування на 4 арк.

Скерування обвинувального акту до суду не в той самий день, не може вважатись порушенням, оскільки він скерований в межах строку досудового розслідування.

Щодо недопустимості всіх доказів у зв`язку із не підписанням постанов про групу слідчих та групу прокурорів, то в ході проведення судового розгляду стороною обвинувачення надано постанову про створення слідчої групи для здійснення досудового розслідування від 31.07.2022, де начальником СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області визначено групу слідчих у кримінальному провадженні №0000816 у складі слідчих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 та яка є підписаною.

Окрім цього, до справи долучено постанову про групу прокурорів у кримінальному провадженні від 02.08.2021, де першим заступником керівника Обухівської окружної прокуратури визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000816 у складі прокурорів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_3 та яка є підписаною.

Що стосується наданого стороною захисту висновку експертного дослідження №ЕД-19/111-323/59511 від 11.01.2022, то суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови ВСУ від 22.03.2018 зазначено, що чинний КПК України не містить заборони для сторін кримінального провадження представляти в суді матеріали, не відкриті одна одній. Заборону адресовано суду, який згідно ч. 12 ст. 290 КПК України не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази, які існували на момент звернення до суду з обвинувальним актом, але не були відкритті сторонам.

З пояснень сторони захисту вбачалось, що постанова не буда підписана ще на стадії досудового розслідування. Однак, стороною захисту жодних клопотань, заяв про проведеннях відповідних експертиз у визначений КПК України спосіб не заявлялось. Окрім цього, в ході судового розгляду перед судом відповідні клопотання, передбачені ст. 332 КПК України, не ініціювались.

Під час допиту експерта ОСОБА_12 , останній повідомив, що він не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, враховуючи відповідні нормативні акти що регулюють виконання експертизи. Зазначив, що за результатами дослідження склав висновок експертного дослідження.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, враховуючи відсутність попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, передбачений ст. 70 КПК України, порушення процедури його отримання, відсутність експертного дослідження в переліку доказів, суд приходить до висновку, що висновок експертного дослідження №ЕД-19/111-323/59511 від 11.01.2022 є недопустимим доказом в розумінні ст. 87 КПК України.

Отже, з`ясувавши обставини справи, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності з врахуванням вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_5 в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.122 ч.1 КК України.

Позиція обвинуваченого щодо невизнання ним своєї вини у вчиненні даного злочину на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі письмовими доказами, зокрема висновком експертизи, слідчими експериментами, відео з камер спостереження, протоколами пред`явлення для впізнання, показами свідків та потерпілого.

Суд критично відноситься до позиції захисника щодо виправдання обвинуваченого, у зв`язку з недоведеністю його провини, оскільки ні сам обвинувачений, ні його захисник не надали жодного доказу на підтвердження непричетності обвинуваченого до вчиненого вищезазначеного злочину, не навели жодної обставини, на підставі якої можна було б піддати сумніву докази, надані на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Беручи до уваги, що оцінка доказів у даному кримінальному провадженні та відповідні висновки мають ґрунтуватись на стандарті доказування «поза розумним сумнівом», що зводиться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, враховуючи приписи статті 94 КПК України суд вважає, що стороною обвинувачення достатньо переконливо і послідовно доказано інкриміноване обвинувачення, яке грунтується на проаналізованих вище неспростовних презумпціях факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, які включають непростовані стороною захисту об`єктивні дані про обставини, що прямо вказують про вчинення особисто обвинуваченим окремого діяння, яке підпадає під ознаки кримінально караного та можуть слугувати підтвердженням існування частини об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованого йому злочину. Суд вважає, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

За таких обставин, застосовуючи принцип змагальності сторін та диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає повністю доведеними викладені у обвинуваченні відомості про обставини, спосіб і механізм вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, а також винуватість у його умисному скоєнні саме обвинуваченого.

Суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України оскільки ОСОБА_5 своїми протиправними діями вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну втрату працездатності менш як на одну третину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винуватого та його відношення до скоєного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, також судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, беручи до уваги ту обставину, що обвинувачений не розкаявася, скоїв умисний злочин, суд вважає, за необхідне призначити обвинуваченому покарання встановлене санкцією ст.122 ч.1 КК України, у виді обмеження волі, призначення саме такого виду покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та перевиховання, та є необхідне й достатнє для попередження скоєння ними нових кримінальних правопорушень.

Правові підстави для застосування ст.ст. 75 КК України в даному випадку відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової, або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо цивільного позову потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу було заподіяну моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно нього з боку обвинуваченого, що призвело до порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміни звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 30 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілим фактичних витрат, які підтверджені відповідними доказами, з яких вбачається, що потерпілий поніс витрати в зв`язку із вчиненням відносно нього злочину на лікування в розмірі 31161 грн. 00 коп., саме в такій сумі слід задовольнити позовні вимоги та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого вказану суму. Зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 370, 371, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати після звернення вироку до виконання з моменту затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 31 161 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн., а всього стягнути 61161 грн. 00 коп.

Речові докази у справі: оригінал довідки консультативного заключення від 30.07.2021 повернути потерпілому; два рентгенівські знімки черепа ОСОБА_7 , який передано потерпілому ОСОБА_7 на відповідальне зберігання залишити останньому; 5 оптичних диск DVD-R диски, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити при справі.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1