Справа № 308/7178/20
Провадження № 1-кп/761/1326/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 11 липня 2019 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ст.348 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Теребля Тячівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, на час вчинення інкримінованих злочинів обіймав посаду оперуповноваженого Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ст.348, ч.2 ст.357 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

Судом проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ст.348 КК України, та ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ст.348, ч.2 ст.357 КК України.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні оголосив письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, чи інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав, що ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я та потребує додаткового огляду у медичній установі. Стверджував, що встановлені раніше судом ризики зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання. Наголошував на тому, що утримується під вартою вже три роки. Заявив, що його позбавляють належного лікування

Прокурор ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання захисника, вважаючи його необґрунтованим та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що обвинуваченому ОСОБА_4 надається належна медична допомога.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятої статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

З огляду на положення частини 5 статті 201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Так, 11 серпня 2022 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного, до 09 жовтня 2022 року включно.

05 вересня 2022 року, тобто до спливу одного місяця, на електронну пошту суду захисником ОСОБА_8 подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт або інший, не пов?язаний з триманням під вартою, в якому захисник посилається на нові обставини, які не розглядалися судом, а саме на нові документи одержані стороною захисту щодо стану здоров`я ОСОБА_4 .

Суд дотримуючись гарантій, передбачених ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з метою дотримання права на захист обвинуваченого, вважає за можливе розглянути по суті заявлене захисником ОСОБА_8 клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Так, виходячи зі змісту ст.201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника є, у тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду.

У силу ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Врахування зазначеного, а також тлумачення норм ст.ст. 177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить суд до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра або обвинувачення обґрунтованими.

При цьому, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В межах даного кримінального провадження застосований запобіжний захід до ОСОБА_4 неодноразово продовжувався, в ході чого досліджувалось питання обґрунтованості підозри, повідомленої останньому.

На даний час ОСОБА_4 набув статусу обвинуваченого та за результатами судового розгляду суд здійснюватиме оцінку доказів, що будуть надані сторонами кримінального провадження.

При цьому, зважаючи на перелік доказів, які в ході судового розгляду було долучено до матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що доводи прокурора про наявність у нього достатніх доказів для доведення висунутого обвинувачення є очевидно необґрунтованими та довільними.

При цьому суд нагадує, що обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого судового розгляду, що не виключає можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

В якості підстави для зміни запобіжного заходу захисник, зокрема, вказує на стан здоров`я його підзахисного так, адвокат ОСОБА_8 стверджує, що ризики зменшились, а стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 погіршився у зв`язку із перебуванням останнього в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», також зазначає, що ЄСПЛ вбачає обґрунтованість заяви обвинуваченого ОСОБА_4 щодо надмірного тримання під вартою. Окремо захисник наголошував на тому, що перебуваючи під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 перебуває в небезпеці у зв`язку із повномасштабним вторгненням збройних сил російської федерації на територію України.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а також обґрунтовано прокурором в судовому засіданні, наявні ризики того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення.

Наявність зазначених ризиків була врахована судом в ухвалі від 11 серпня 2022 року при продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені обставини у сукупності дають підстави вважати, що станом на день розгляду даного клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 обставини, які враховувались судом при застосуванні найсуворішого запобіжного заходу до обвинуваченого та продовження строку його дії, не змінились та ризики не зменшились.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік обвинуваченого, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу обвинуваченого, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

При цьому щодо тверджень захисника ОСОБА_8 про неможливість забезпечення обвинуваченому ОСОБА_4 належної медичної допомоги в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» суд нагадує, що питання щодо наявності чи відсутності таких обставин вже неодноразово досліджувалось судом під час розгляду даного провадження, при цьому кожного разу судом наголошувалось на тому, що право обвинуваченого ОСОБА_4 на належну медичну допомогу в жодному разі не ставиться під сумнів колегією суддів і так само не може ставитись під сумнів іншими учасниками кримінального провадження, більш того, з метою дотримання такого права, як вже неодноразово зазначалось колегією суддів раніше суд готовий сприяти усіма можливими способами забезпеченню обвинуваченому ОСОБА_4 повної, своєчасної та необхідної медичної допомоги в межах своїх повноважень, визначених чинним КПК України.

Так, діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов?язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув?язнення.

Зокрема, відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув?язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно статті 11 цього Закону медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом вимог статті 21 вказаного Закону адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити належну охорону та режим тримання осіб, взятих під варту; створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

Таким чином необхідність надання ОСОБА_4 спеціалізованої та висококваліфікованої медичної допомоги та додаткового медичного обстеження поза межами медичної частини Київського СІЗО, не унеможливлює утримання останнього під вартою, натомість зобов`язує адміністрацію Державної установи «Київській слідчий ізолятор» забезпечити ув?язненому ОСОБА_4 належне медичне обслуговування та надання медичної допомоги у обсязі, необхідному для дотримання прав останнього, гарантованих статтею 49 Конституції України та статтею 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

При цьому, питання щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 вже неодноразово перевірялось судом під час розгляду даного кримінального провадження та є предметом постійної уваги з боку суду.

Так, судом неодноразово направлялись ухвали суду до ДУ «Київський слідчий ізолятор» та філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, в яких судом вимагалось надати обвинуваченому ОСОБА_4 необхідну медичну допомогу, а також надавався дозвіл на доставку обвинуваченого ОСОБА_4 до відповідного медичного заходу поза межами ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Разом з тим, у відповідь на такі вимоги суду, від філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області 04.01.2021, 08.11.2021 та 02.12.2021 кожного разу надходили листи про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 розцінюється як задовільний.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до листа від філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області за вих. №703 від 28.12.2020 всі рекомендації лікарів-фахівців МОЗ України стосовно післяопераційного періоду, мали б бути виконаними ОСОБА_4 ще до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до прибуття до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Суд звертає увагу на те, що відповідно до листів філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, отриманих Шевченківським районним судом м. Києва 04.01.2021, 08.11.2021 та 02.12.2021 рекомендації ОСОБА_4 складались з ЛФК, носіння бандажу, знеболюючих при болях та плановому контролі МРТ. З цього приводу суд зауважує, що рекомендації в частині ЛФК, носіння бандажу, знеболюючих при болях можливо виконати в повному обсязі в умовах тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», разом з тим суд вже неодноразово роз`яснював, що не заперечує щодо доставки ОСОБА_4 до відповідного медичного закладу для надання медичної допомоги, зокрема і проведення планового контролю МРТ, водночас така доставка за відповідним зверненням особи, яка тримається під вартою, передбачена порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104.

При цьому, у листі філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області №750КММЧ/КИ-21 від 17.08.2022 року зазначено, що 03.08.2022 року ОСОБА_4 був консультований обраним сімейним лікарем. За результатами проведеної консультації ОСОБА_4 встановлений діагноз: нейро-циркуляторна дистонія по кардіальному типу. Ускладнення СОVID-19? Астено-невротичний синдром. Рекомендовано: 1. дообстеження та лікування в умовах стаціонару; 2. рентгенографія ОГК; 3. ЕХО КГ; 4. Загальний аналіз крові; 5. «Д» дімер.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту вказаного листа вбачається, що рекомендація в частині необхідності дообстеження та лікування в умовах стаціонару була невідкладно виконана адміністрацією ДУ «Київський слідчий ізолятор» - з 04.08.2022 року ОСОБА_4 знаходиться на стаціонарному лікуванні в умовах Київської міської медичної частини. При цьому, в стаціонарі ОСОБА_4 був обстежений лабораторно, за допомогою мобільного діагностичного комплексу та консультований лікарем-терапевтом Київської міської медичної частини та обраним лікарем-кардіологом. За даними обстежень та консультацій ОСОБА_4 рекомендовано дообстеження та призначене відповідне лікування.

Також, до клопотання захисника ОСОБА_8 долучено відповідь на адвокатський запит Київської міської медичної частини філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області №817КММЧ/КИ-21 від 02.09.2022 зі змісту якого, крім вищевказаних відомостей, також вбачається, що 10.08.2022 ОСОБА_4 консультований лікарем-невропатологом Київської міської медичної частини. Діагноз: остеохондроз хребта, спондильоз, спондилоартроз, хрящові вузли Шморля Th11S1, вертеброгенний рефлекторний синдром, люмбалгія. Стан після відновлення ушкодженої передньої схрещеної зв`язки (27.08.2019), гіпотрофія м`язів лівої стегнової кістки.

15.08.2022 ОСОБА_4 консультований обраним лікарем-кардіологом. Діагноз: дисметаболічна кардіоміопатія (постковідна). СН І. Гіпертонічна хвороба І ст, 1-2 ст. Астено-невратичний синдром. Рекомендовано: дообстеження: ЕХО КГ; консультація офтальмолога; аналіз крові на холестерин та ліпопротеїди. Лікування біфрен, тіоцетам, магне В-6.

Адвокат ОСОБА_8 наголошує на твердженні завідувача Київської міської медичної частини про те, що Київська міська медична частина відноситься до лікарняного закладу, де надається виключно первинна медична допомога, а надання вторинної спеціалізованої та високоспеціалізованої медичної допомоги не передбачене, провести обстеження рекомендовані обраними лікарями-фахівцями в умовах Київської міської медичної частини у своїх більшості неможливо.

Разом з цим, у цьому ж листі завідувач Київської міської медичної частини роз`яснює адвокатові ОСОБА_8 , що, відповідно до вимоги нормативних актів Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України, ОСОБА_4 має право як на вільний вибір обраного лікаря-фахівця, так і лікарняного закладу МОЗ України або сертифікованого приватного (комерційного) лікарняного закладу у якому він може отримати необхідну консультативно-діагностичну допомогу, при умові оплати даних послуг ним особисто, його родичами або законним представником.

Таким чином, судом забезпечено можливість ОСОБА_4 виконати всі рекомендації, вказані як обраними ним лікарями, так і філією Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, при цьому у суду немає підстав піддавати сумніву якість чи повноту таких рекомендацій, оскільки саме філія ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області» забезпечує постійне надання медичної допомоги особам, які утримуються в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та здійснює контроль за їх здоров`ям, а тому фахівці філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області» знаходяться у кращому становищі, щоб призначати лікування обвинуваченому ОСОБА_4 , а докази чи аргументи, що вони діяли недобросовісно, відсутні (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Гук проти України» [Комітет] (Guk v. Ukraine) [Committee], заява № 16995/05, пункт 72, від 08 грудня 2016 року, «Комаров проти України» [Комітет] (Komarov v. Ukraine) [Committee], заява № 4772/06, пункт 117, від 19 січня 2017 року, та «Садков проти України» (Sadkov v. Ukraine), заява № 21987/05, пункт 85, від 06 липня 2017 року).

При цьому, суд вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить попередження вищезазначених ризиків.

На підтвердження такого висновку вказує також поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 в судових засіданнях, порушення ним порядку проведення судового засідання.

Окремо суд зауважує, що посилання адвоката ОСОБА_8 на те, що ЄСПЛ вбачає обґрунтованість заяви обвинуваченого ОСОБА_4 щодо надмірного тримання під вартою - судом сприймаються критично, з огляду не те, що жодних доказів на підтвердження таких доводів адвокатом надано не було, водночас, суд звертає увагу учасників кримінального провадження на неприпустимість застосування учасниками будь-яких джерел інформації шляхом викривлення їх змісту, або підміни викладених у них понять.

Так, зі змісту долучених до даного клопотання документів вбачається, що заява ОСОБА_4 визнана «прийнятною» разом з цим, цей термін не є синонімом терміну «обґрунтована». Так зі змісту цих документів суд вбачає лише той факт, що заява ОСОБА_4 частково визнана такою що відповідає процесуальним нормам встановленим Регламентом Суду та не є очевидно необґрунтованою. Водночас питання щодо обґрунтованості скарги ОСОБА_4 наразі Судом не вирішено і підлягає подальшому дослідженню ЄСПЛ.

Крім того, суд зауважує, що зі змісту наданого адвокатом ОСОБА_8 листа секції попереднього розгляду заяв Європейського суду з прав людини від 16.09.2021 року вбачається, що скарги, викладені у заяві ОСОБА_4 стосуються неналежних умов утримання в місцях позбавлення волі, а саме: перенаселення; відсутній, або обмежений доступ до душу; наявність цвілі у камері або її забрудненість; погана якість питної води; нестача засобів гігієни; нестача або погана якість постільної білизни; обмеженими щоденними прогулянками; відсутністю усамітнення під час користування туалетом при цьому колегія суддів констатує, що національні суди відповідно до положень чинного КПК України не мають повноважень щодо впливу на адміністрацію установи попереднього ув`язнення з приводу організації побуту ув`язнених осіб.

Водночас, скарга на надмірне утримання під вартою, викладена у заяві ОСОБА_4 визнана ЄСПЛ як «інша скарга з приводу якої вже існує усталена прецедентна практика», тобто як така, що є додатковою до основних вимог.

При цьому, суд нагадує учасникам кримінального провадження, що у своїй діяльності колегія суддів керується також і вимогами Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зокрема і вимогами ст. 17 даного Закону, відповідно до яких Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, у зв`язку з чим, зокрема і в силу професійних обов`язків, обізнаний із усталеною прецедентною практикою ЄСПЛ з приводу тривалості тримання осіб під вартою. В тому числі, суду відомий як зміст зазначених у листі секції попереднього розгляду заяв Європейського суду з прав людини від 16.09.2021 року рішень ЄСПЛ у справах «Мельник проти України» (в якому суд визнав порушенням тримання особи під вартою саме в незадовільних санітарних умовах) та «Сукачов проти України» (в якому ЄСПЛ розглядались питання щодо невідповідності організаційних засад утримання осіб під вартою), так і зміст судових рішень ЄСПЛ, в яких Суд виказував свою позиції з приводу того, що за певних умов тривалість утримання особи під вартою може бути визнана виправданою з точки зору ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод так, зокрема у рішенні «Харченко проти України» ЄСПЛ визнав, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що твердження адвоката ОСОБА_8 про те, що ЄСПЛ вбачає обґрунтованість заяви обвинуваченого ОСОБА_4 щодо надмірного тримання під вартою є передчасними, і не знаходить підстав вважати тривалість утримання ОСОБА_4 невиправдано надмірною та такою, що не відповідає вимогам Конвенції.

Крім того, суд нагадує, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в суді розглядається інше кримінальне провадження за ч. 1 ст. 345 КК України, де діяння, інкриміноване ОСОБА_4 , вчинене під час дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні.

При цьому з клопотання захисника не вбачаються такі суттєві обставини, що виникли після прийняття попереднього рішення про продовження застосування запобіжного заходу, про які стороні захисту не було відомо, що дають підстави вважати, що відпали ризики, які слугували для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд нагадує, що твердження захисника ОСОБА_8 щодо ризиків для життя і здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України вже неодноразово досліджувались судом раніше.

Колегія суддів роз`яснює учасникам кримінального провадження, що розглядаючи вказане питання необхідно врахувати конкретні обставини у даний період часу та особливі правові механізми щодо забезпечення евакуації осіб, які утримуються в установах попереднього ув`язнення.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, надалі Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України № 341/2022 від 22.05.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, а Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як: здійснювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, обов`язкову евакуацію затриманих осіб, що перебувають в ізоляторах тимчасового тримання; підозрюваних, обвинувачених осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, що перебувають в слідчих ізоляторах; етапування засуджених осіб, які відбувають такі покарання, як арешт, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічне ув`язнення, з установ виконання покарань, розташованих у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ, які розташовані в безпечній місцевості.

Відповідно до порядку проведення обов`язкової евакуації окремих категорій населення у разі введення правового режиму воєнного стану затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2018 р. № 934 рішення про проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, з місцевостей, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ для попереднього ув`язнення та виконання покарань, які розташовані в безпечній місцевості, приймається відповідним військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення).

Організація проведення евакуації засуджених та осіб, взятих під варту, покладається на Мін`юст - стосовно підозрюваних, обвинувачених осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, що перебувають у слідчих ізоляторах, засуджених осіб, які відбувають такі покарання, як арешт, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

У разі введення правового режиму воєнного стану у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, проводиться обов`язкова евакуація засуджених та осіб, взятих під варту.

Таким чином, аналізуючи чинне законодавство можна дійти до висновку, що у разі перебування осіб, які утримуються в слідчих ізоляторах в районах де відбуваються активні бойові дії тобто в районах, де існує безпосередня небезпека життю та здоров`ю таких осіб такі особи підлягають евакуації в обов`язковому порядку. Разом з тим перелік таких районів визначається Міністерством оборони України, після чого Міністерство юстиції України, Національна поліція, СБУ, Служба правопорядку через їх територіальні (міжрегіональні, регіональні) органи здійснюють оповіщення про початок евакуації засуджених та осіб, взятих під варту.

Разом з тим, ДУ «Київський слідчий ізолятор» або інші органи не повідомляли суд про початок евакуації осіб, взятих під варту з приміщення слідчого ізолятора. Більш того, раніше обвинувачений ОСОБА_4 в судому засіданні стверджував, що така евакуація не проводиться.

Крім того, в контексті даного питання судом враховується і офіційна інформація від уряду України щодо визначення районів бойових дій на території України. Так зі змісту актуального на день розгляду даного клопотання, офіційного переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації (блокуванні) затвердженого наказом Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75, з урахуванням змін внесених наказом Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26 серпня 2022 року №193 місто Київ та всі населені пункти в Київській області не вважаються територіальними громадами, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації (блокуванні).

При цьому суд нагадує учасникам, що Збройні Сили України продовжують гідно захищати територію України, зокрема і її столицю місто Київ. При цьому від офіційних представників Збройних Сил України заяв про існування реальних ризиків проведення найближчим часом повномасштабних бойових дій у середмісті Києва, де розташований Київській СІЗО, що створює безпосередню небезпеку життю та здоров`ю ув`язнених осіб, не було. При цьому суд безумовно наголошує, що об`єктивних підстав критично сприймати позицію військово-політичного керівництва України щодо оперативної ситуації в місті Києві чи підстав піддавати сумнівам компетентність та реальну спроможність Збройних Сил України щодо захисту території України, зокрема і її столиці міста Києва не існує, суд повністю довіряє Збройним Силам України та закликає до такої ж довіри і інших учасників провадження.

Враховуючи ці обставини суд приходить до висновку, що стороною захисту не наведено доказів, що перебування обвинуваченого ОСОБА_4 у приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор» неможливе у зв`язку з існуванням реальної загрози його життю та здоров`ю.

Також суд вважає недоречними на даній стадії доводи захисника ОСОБА_8 про відсутність доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

З урахуванням наведеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що захисником ОСОБА_8 не наведено виключних та переконливих обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, як і не наведено нових обставин, які б слугували підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 , а відтак суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт чи інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 201, 331, 350, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на домашній арешт чи інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 06 вересня 2022 о 16 год. 05 хв.

Судді: