Справа № 953/4380/22
н/п 1-кп/953/750/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Київського районного суду м.Харкова, клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку виконання обов`язків по кримінальному провадженні № 0000556 від 05.10.2021, обвинуваченому:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Молодогвардійськ Луганської області, громадянину України, з середньо-технічною освітою, неодруженому, офіційно непрацевлаштованому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому: 20.04.2021 Люботинським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, від відбування покарання звільнений із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000556 від 05.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 5 ст.185 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255-1, ч. 5 ст.185 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.185 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
17.08.2022 прокурором подано клопотання про продовження строку покладених процесуальних обов`язків обвинуваченому ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалася на існування ризиків, передбачені п.п 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а також на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.5 ст.185 КК України, що є особливо тяжким злочином. На думку прокурора, слід враховувати тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 та особисті обставини, які можуть свідчити на користь збільшення ризиків переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не можуть запобігти вищевказаним ризикам.
Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку процесуальних обов`язків, у зв`язку із недоведеністю стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, сторона захисту просила врахувати процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .
Заслухавши позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.07.2022 продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.08.2022, з визначенням застави у розмірі 124 050 грн., у разі внесення якої на ОСОБА_5 покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я.
26.07.2022 ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави.
Дія запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 28.08.2022, що стало підставою звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження строку покладених процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (п.1 ч.3 ст. 199 КПК України).
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 194 КПК України обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності строк дії обов`язків може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. З огляду на приписи ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії обов`язків згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання суд керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей.
Суд вважає встановленими продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, суддя, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.
Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. Зазначена обставина може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого або інших зацікавлених осіб, як на потерпілих, так і на свідків у кримінальному провадженні враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження..
Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , зважаючи на те, що він раніше неодноразово судимий, останній раз 20.04.2021 Люботинським міським судом Харківської області за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, від відбування покарання звільнений із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.
Крім того, суд враховує, що:
- ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України: за ч.5 ст.185 КК України є особливо тяжким, а саме злочином проти власності, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; за ч.1 ст.309 КК України є кримінальним проступком у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, санкція якого передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.
-дані щодо його особи, який раніше неодноразово судимий, останній раз 20.04.2021 Люботинським міським судом Харківської області за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, від відбування покарання звільнений із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки, неодруженого, офіційно не працює, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, разом з цим з урахуванням інкримінованих кримінальних правопорушень виявляє підвищену соціальну небезпеку.
Суд зазначає, що зазначені дані про особу, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували як на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, так і на час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані обвинуваченим моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно зі сформованою практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним процесуальних рішень у справі.
Отже, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин передбачених ст. 178 КПК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, за таких обставин клопотання про продовження строку процесуальних обов`язків підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 201, 203, 331 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку виконання обов`язків - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з постійного місця проживання, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я, строком на два місяці, тобто до 26 жовтня 2022 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.
Заперечення проти ухвали в частині продовження строку дії обов`язку можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Повний текст ухвали складено 26 серпня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1