УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 237/4663/20

провадження № 51- 3350 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви прокурора про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження №0000600 від 30 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1ст.115 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, прокурор оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року - без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перевірку рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У свою чергу судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами ( пункт 24 частини 1 статті 3 КПК України).

Як убачається з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ухвала Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року, якою залишено без задоволення заяву прокурора про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження №0000600 від 30 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1ст. 115 КК України, постановлена в порядку Розділу VII «Відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження» КПК України, яким унормовано порядок розгляду заяви про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження.

В структурі кримінального процесу провадження з відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження відноситься до додаткових, таких, що мають допоміжний до основного провадження характер.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а тому, виходячи зі змісту ст. 424 КПК України, не може бути перевірена в касаційному порядку.

Крім того, згідно позиції Конституційного Суду України, обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня

2009 року № 26-рп/2009).

Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.

Тобто, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що апеляційне та касаційне оскарження судових рішень має залежати від особливостей процесуального характеру, та з огляду на вимоги національного законодавства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4