Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1265/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 ,

(в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 ,

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 28 червня 2022 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28.08.2022 включно з покладенням обов`язків: прибувати по кожному виклику до слідчого, прокурора, суду у визначений час; цілодобово не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 06.11.2021.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а також існування певних ризиків, вчинення підозрюваним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, в сукупності не виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що ОСОБА_8 , з метою уникнення покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може намагатись уникнути кримінальної відповідальності, виїхати за межі області або змінити місце проживання, оскільки ніде не працює. Також існують вагомі підстави вважати, що ОСОБА_8 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме: змушувати їх відмовитись від дачі показань, чи змінити їх, оскільки вони ще не надавали їх безпосередньо суду, крім того, проживають в одному населеному пункті. Посилається на те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 матиме реальну можливість вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки він ніде не працює, займається сумнівними тимчасовими підробітками. Звертає увагу, що інкримінований ОСОБА_8 злочин може бути вчинений лише з прямим умислом, має підвищену суспільну небезпеку.
Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного, які вважали ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000272 від 06.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
28.06.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
28.06.2022 року слідчий СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 за погодженням прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до Овруцького районного суду Житомирської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 28.06.2022 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 28.08.2022 з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя послався на те, що наявність у кримінальному провадженні вагомих доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а також існування певних ризиків, вчинення підозрюваним дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, в сукупності не виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, однак відсутні переконливі докази вчинення підозрюваним дій, які б свідчили про його перешкоджання кримінальному провадженню.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).
При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключні обставини для тримання ОСОБА_8 під вартою відсутні, оскільки органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено, що наявні ризики виправдовують застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
Слідчий суддя, з урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_8 , зокрема, останній є інвалідом третьої групи з дитинства, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, дійшов висновку про можливість застосування щодо останнього альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею у повній мірі враховано ризики щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, колегія суддів звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, в якій суд неодноразово зазначав, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
В той же час, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, прокурором не доведено даних, які б свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою. Не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.
При цьому, апеляційний суд враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 року у справі «Клішин проти України», № 30671/04), а тому висновки слідчого судді про недоведеність вказаного ризику є обґрунтованими.
У відповідності ж до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
На переконання апеляційного суду, слідчим суддею враховано існуючі обставини у справі, характер протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, його спосіб життя, соціальні зв`язки, домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий та прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що інкримінований ОСОБА_8 злочин може бути вчинений лише з прямим умислом, має підвищену суспільну небезпеку, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Під час судового засідання апеляційного суду, колегією суддів встановлено, що підозрюваний на даний час дотримується умов застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому вважає, що у даному випадку запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на даному етапі кримінального провадження є найбільш дієвим та не є обтяжливим для підозрюваного ОСОБА_8 .

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що орган досудового розслідування не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_8 ніде не працює, займається сумнівними тимчасовими підробітками, на переконання колегія суддів, не може бути підставою для скасування судового рішення та прийняття нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді під час апеляційного розгляду не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 28 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28.08.2022 включно з покладенням обов`язків: прибувати по кожному виклику до слідчого, прокурора, суду у визначений час; цілодобово не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: