Номер провадження:1-кп/521/580/22
УХВАЛА

05 квітня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
адвокатів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001134 від 15.10.2020 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Росіянівка, Захарівського району Одеської області, українця за національністю, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Малиновського районного суду міста Одеси перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001134 від 15.10.2020 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину за ч.1 ст.115 КК України.
Прокурор в судовому засіданні подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обгрунтовуючи його тим, що у випадку перебування обвинуваченого на волі є наявною обґрунтована підозра у здійсненні ними дій, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому прокурор навів дані, які вказують на можливість вчинення ним таких дій. так, як ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були вірно враховані суддею при попередньому обрані вказаного запобіжного заходу жодним чином не зменшилися, існує необхідність в продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що був обраний відносно обвинуваченого. Прокурором звернуто увагу, що обґрунтованість обвинувачення висунутого ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 14.10.2020 за адресою: м. Одеса, вулиця Генерала Плієва,1, оглядом трупа від 15.10.2020 в приміщенні МКЛ №11, оглядом автомобіля марки « Daewoo Lanos» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 від 15.10.2020 за адресою: м.Одеса , вулиця Мечникова,53, протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України, вилученими в ході огляду місця події речовими доказами, показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Наразі ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, кримінальна відповідальність за який передбачає покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 7-ми до 15-ти років. Вивченням характеристики обвинуваченого встановлено, що він не одружений, дітей та інших осіб, які потребують піклування на утриманні не має, офіційно не працює. Таким чином, враховуючи відсутність міцних соціальних зв`язків, прокурор вважає, що існує реальна загроза що останній буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого злочину. Окрім цього, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме спричинення несумісних з життям тілесних ушкоджень потерпілому, існує ризик, що обвинувачений може вчиняти тотожні кримінальні правопорушення за аналогічних обставин, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст.177 КПК України. Прокурор також вважає, що при вирішення питання про продовження зазначеного запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, також слід враховувати наступні обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним; ступінь та характер суспільної небезпеки від вчиненого злочину; відсутність соціальних зв`язків обвинуваченого.
Потерпілий підтримав позицію прокурора.
Обвинувачений та адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на докази, які на їх думку підтверджують їх правову позицію. Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, звертав увагу суду, що суддя під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу зобов`язаний встановити чи доводять надані стороною обвинувачення докази, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення. Стороною обвинувачення не надані суду докази, які свідчать про обґрунтованість обвинувачення. Зокрема, наведений прокурором такий доказ як протокол огляду автомобіля марки « Daewoo Lanos» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 від 15.10.2020 за адресою: м. Одеса , вулиця Мечникова,53, є недопустимим доказом, оскільки слідчим суддею відмовлено у легалізації цього огляду. В судовому засіданні захисники наголошували, що суд має прийняти до уваги, що обвинувачений з перших днів коли було розпочате досудове розслідування був відкритий та давав пояснення, які підтверджував і в ході судового розгляду, При цьому ОСОБА_7 не заперечував що ним був застосований ніж, який він не викинув, а навпаки видав слідчому, об`єктивно розповівши про обставини які відбувалися 14 жовтня 2020 року. Зокрема ці обставини підтверджуються і показами свідка ОСОБА_10 . ОСОБА_7 не є особою, яка є небезпечна для суспільства, тому суд може бути впевнений що обвинувачений буде з`являтися в усі судові засідання, щоб довести свою позицію у вказаному кримінальному провадженні.
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.
Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованого на даному етапі обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, саме вказаний ризик був доведений прокурором під час судового розгляду.
При цьому ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) підтверджується тяжкістю злочину у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_7 ..
Вказана позиція також зазначена у рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії», (№7064/05 від 01 червня 2006 року) де зазначено, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя та вчинення нових злочинів. Проте в цьому рішенні також зазначено, що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до увагу тільки тяжкість злочину. В зв`язку з викладеним суд наводить і інші доводи з цього приводу.
Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується обставинами які встановлені в судовому засіданні, та яким суд надає оцінку з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме оцінюючи ступень міцності соціальних зв`язків підозрюваного за місцем його мешкання.
Відповідно до встановлених обставин ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину проживав за адресою: АДРЕСА_1 , його батьки мешкають у селі Росіянівка, Одеської області, тобто окремо від сина. В судовому засіданні в якості свідка допитана ОСОБА_11 , дівчина обвинуваченого, однак при допиті ОСОБА_11 не давала пояснень стосовно того, що перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_7 та їхні відносини притаманні саме подружжю, зокрема існують взаємні права та обов`язки.
Стосовно позиції сторони захисту незрозумілості висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.198 КПК України, за результатами розгляду клопотання про застосування або продовження запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.
Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною.
Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України , суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання, продовження запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не може обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, вирішуючи питання про обрання або продовження запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, суд не повинен, оскільки саме ці питання мають вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.
Суддя вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для обвинуваченого ОСОБА_7 буде достатнім, необхідним для належної поведінки і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання судом не встановлено.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує інші, окрім викладених вище, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вік обвинуваченого - 26 років та стан здоров`я ОСОБА_7 відсутність скарг; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи; майновий стан обвинуваченого.
Обставин, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України не має.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд також враховує положення, які передбачені КПК, вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Разом з цим, судовим розглядом встановлено, що ризики, які були встановлені на момент продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого не втратили свою актуальність та продовжують свою дію, а доводи на їх спростування були предметом дослідження суду при застосуванні та неодноразовому продовженні запобіжного заходу, а тому з урахуванням вказаного клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Суд вважає, що обмеження конституційних прав обвинуваченого є виправданим та відповідає меті застосування саме такого запобіжного заходу. При цьому судом враховано, що ОСОБА_7 не має членів сім`ї, які не можуть залишатись без його нагляду, а його вік та стан здоров`я не перешкоджають триманню під вартою.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тривале тримання під вартою може бути виправданим в тому випадку, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинуватості, переважує принципам поваги до особистої свободи.
З урахуванням вищевикладеного, та наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж той, що вже обраний обвинуваченому ОСОБА_7 не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити їх належну процесуальну поведінку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177,178,331, 372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з дня винесення ухвали тобто з 05.04.2022 року до 03.06.2022 року включно.
Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1