Справа № 464/3516/22
пр.№ 1-кс/464/931/22
У Х В А Л А

22 серпня 2022 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,

у с т а н о в и в:

У провадження Сихівського районного суду м.Львова 18 серпня 2022 року надійшло клопотання слідчого Відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 , про накладення арешту на ТзОВ «Біопласт-Захід», , із забороною будь-якими особами, уповноваженим на внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вчиняти будь-які дії до прийняття рішення про зняття арешту, покликаючись, що є достатні підстави вважати, що є загроза перешкоджанню об`єктивного проведення досудового розслідування, а також спотворення та знищення документів, які можуть бути доказом у кримінальному провадженні.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного.

Відділом поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 06 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000668, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 05 серпня 2022 року у Відділ поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 про те, що службова особа, зловживаючи своїм службовим становищем, протягом 2021 року здійснила розкрадання грошових коштів та майна ТОВ «Біопласт-Захід».

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч.1, 2, 10 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить, що арешт у кримінальному провадженні може бути накладено на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи із позбавленням за права на відчуження, розпорядження та/або користування майном,

Подане клопотання про заборону будь-якими особами, уповноваженим на внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вчиняти будь-які дії, не передбачено та не ґрунтується на вимогах чинного КПК України.

Наведене є перепоною для прийняття слідчим суддею рішення щодо арешту майна, адже за такою засадою кримінального провадження як диспозитивність сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст.26 КПК України).

Окремо слід звернути увагу на те, що у клопотанні не зазначено та жодним чином не обґрунтовано конкретну мету арешту, установлену ст.170 КПК України: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Невиконання цієї імперативної норми унеможливлює дослідження та перевірку слідчим суддею правової підстави необхідності накладення арешту на майно юридичної особи ТзОВ «Біопласт-Захід».

При цьому враховується, що додані до клопотання матеріали не містять належних доказів про розмір коштів та індивідуально визначене майно ТОВ «Біопласт-Захід», про розкрадання якого йдеться у кримінальному провадженні з урахуванням, що заявником ОСОБА_5 за наявними матеріалами є керівником (директором) товариства.

Сам по собі факт внесення відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення та показання заявника (свідка) з урахуванням суті кримінального правопорушення за ч.2 ст.191 КК України не слугують безумовною та беззаперечною підставою для арешту майна юридичної особи.

Доводи, викладені у клопотанні слідчого, погодженому прокурором, зводяться до викладу фактичних обставин кримінального провадження та цитування законодавства, але не містять обґрунтування необхідності арешту майна. Зазначення щодо унеможливлення спотворення та знищення документів, уникнення незаконної зміни керівництва підприємства не є підставами за кримінальним процесуальним законодавством для накладення арешту на майно ТОВ «Біопласт-Захід».

Клопотання не містить належного обґрунтування про те, що не накладення арешту перешкоджатиме досудовому розслідуванню та встановлення істини у справі чи призведе до невиконання завдань кримінального провадження, як це визначено ст.2 КПК України.

Підсумовуючи наведене вище, слідчим та прокурором не доведено необхідність арешту майна з відповідними ризиками згідно з поданим клопотанням, що зумовлює відмову у такому на підставі до ч.1 ст.173 КПК України.

Керуючись ст.ст.167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1