Справа № 699/1263/21
Номер провадження № 1-кп/699/36/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.22 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією кримінальне провадження № 0000279 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця хутора Ковилкін Тацинського району Ростовської області рф, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 13.08.2021 близько 15.30 год, перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , помітив у сумці потерпілої пластикову банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка знаходилася у паперовому конверті, на якому було написано код доступу (пінкод) від картки, після чого умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав банківську картку. Банківська картка згідно з п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2. ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Він же, 13.08.2021, у період з 16.04 год. до 16.07 год., перебуваючи біля банкомата АТ КБ «ПриватБанк» №2433, який розташований на будівлі магазина «Євробуд» за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 338, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаський район, Черкаська область, використовуючи раніше викрадену банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне, таємне, незаконне заволодіння наявними на банківському рахунку ОСОБА_4 грошовими коштами, маючи можливість безперешкодного зняття готівки з вказаного рахунку, помістив цю картку до банкомата АТ КБ «ПриватБанк» та провів три операції по зняттю готівкових коштів з банківського рахунку на загальну суму у розмірі 900,00 (дев`ятсот) гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальні збитки на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , допитом потерпілої ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав пояснення, відповідно до яких він дійсно вчинив інкриміновані правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті. Усього з банківської картки ОСОБА_4 він зняв грошові кошти в розмірі 900,00 грн, після чого грошима розпорядився на власний розсуд. Протягом кількох днів після вчинення вказаних правопорушень ОСОБА_5 повернув потерпілій банківську картку та у повному обсязі відшкодував їй завдані збитки. Обвинувачений повідомив суд, що він ніде офіційно не працює, тому його фінансовий стан є незадовільним. Крім того, на даний час проходить медичні обстеження з метою встановлення йому статусу особи з інвалідністю. Свою вину в інкримінованих правопорушеннях визнає повністю, у вчиненому щиро кається, обіцяє в подальшому не вчиняти протиправних діянь, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила наведені в обвинувальному акті обставини викрадення у неї ОСОБА_5 банківської картки та зняття за допомогою цієї картки грошових коштів з її банківського рахунку. Щодо даних обставин потерпіла звернулася з заявою до правоохоронних органів. Обвинувачений протягом кількох днів після вчинення правопорушень повернув їй банківську картку та викрадені грошові кошти у загальному розмірі 900,00 грн. Банківську картку у подальшому потерпіла передала слідчому, наразі цією карткою не користується, оскільки отримала замість неї нову картку. Претензій до обвинуваченого потерпіла не має та позитивно його характеризує, просить не карати.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та повне відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Призначаючи покарання суд керується тим, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 при призначенні покарання суд ураховує, що обвинувачений раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, не працевлаштований, щиро розкаявся у вчинені інкримінованих правопорушень. Ураховуючи суспільно-небезпечний характер вчинених правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Суд дійшов висновку що саме такий захід впливу на обвинуваченого є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд дійшов переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без його ізоляції від суспільства з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, з визначенням іспитового строку в один рік.

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався та суд не вбачає підстав для його застосування.

Процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні, а долю речових доказів слід вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України впродовж іспитового строку на ОСОБА_5 покласти обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовувати.

Речові докази: диск CD-R та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1