Справа № 127/6343/22
Провадження №11-сс/801/200/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,
адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вінницького міського Вінницької області від 21.03.2022 у кримінальному провадженні № 0001194, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на «SAINT NICHOLAS» (MMSI 372520000, прапор Панами, позивний: НО 2408), яке належить судноплавній компанії «ST. NICKOLAY YACHTING INC» (Панама), фізичній особі ОСОБА_8 (м. Київ), фактичним користувачем є громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2022 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах 3 відділу СУ Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_10 погоджене прокурором ОСОБА_6 та накладено арешт на судно «SAINT NICHOLAS» (MMSI 372520000, прапор Панами, позивний: НО 2408), яке належить судноплавній компанії «ST. NICKOLAY YACHTING INC» (Панама), фізичній особі ОСОБА_8 (м. Київ), фактичним користувачем є громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що судно «SAINT NICHOLAS» (MMSI 372520000, прапор Панами, позивний: НО 2408), яке належить судноплавній компанії «ST. NICKOLAY YACHTING INC» (Панама), фізичній особі ОСОБА_8 (м. Київ), фактичним користувачем є громадянин України ОСОБА_9 , зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, може бути використано як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження з метою з`ясування дійсних обставин події та унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності даного майна.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2022 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити в арешті майна.

Апелянт вказує на відсутність зв`язку між обставинами, які розслідуються та майном третьої особи, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів. В кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру. Також апелянт вказує, що з клопотанням про арешт звернувся неналежний суб`єкт, а викладені слідчим суддею фактичні обставини не відповідають дійсності.
Крім того вказує на ухвалення оскаржуваної ухвали неуповноваженим складом суду.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження , оскільки особа, щодо майна якої вирішувалось питання про арешт не була присутня в судовому засіданні.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт та сама особа не були присутніми при розгляді клопотання в суді першої інстанції.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню.
Заслухавши доповідача, виступ апелянта на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про безпідставність апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
Закон не обмежує можливість накладення арешту виключно на майно особи, яка б мала певний статус в кримінальному провадженні (підозрюваний, обвинувачений, засуджений).
Згідно ст. 173 ч. 2 п.5 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
З наданих суду матеріалів вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що судна під прапорами іноземних держав, в порушення вимог законів України «Про державний кордон України», «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», постанови Кабінету Міністрів України № 367 від 04.06.2015 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», Наказу Міністерства Інфраструктури України від 16.06.2014 № 255 «Про закриття морських портів» (набув чинності 15.07.2014), з метою заподіяння шкоди інтересам держави здійснюють заходження на тимчасово окуповану територію України АР Крим (до закритих Україною портів Кримського півострову для розвантаження та завантаження різного роду вантажів), а також періодично проходять у закритих портах Кримського півострову інспекції та перевірки (зокрема «порт-стейт-контролю») відповідно до Чорноморського меморандуму «MEMORANDUM OF UNDERSTANDING ON PORT STATE CONTROL IN THE BLACK SEA REGION».
В рамках кримінального провадження слідчим управлінням ГУ СБУ в АР Крим у взаємодії з прокуратурою Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і Центром дослідження ознак злочинів проти національної безпеки України, світу, безпеки людства та міжнародного правопорядку «Миротворець» здійснюється фіксування більшості заходжень суден-порушників до закритих портів та терміналів Кримського півострову.
Однак, судна, що в порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї заходили до закритих портів півострова Крим, у своїй більшості не заходять до портів підконтрольної Україні території, тому проведення слідчих дій безпосередньо на таких суднах іноді фактично не можливе.
На сьогоднішній день правовий режим функціонування Криму в умовах окупації визначено у Законі України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (від 15 квітня 2014 року № 1207-VII).
Згідно з частино 2 і 3 статті 9 цього Закону України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (Конституцією та законами України); будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що в`їзд іноземців та осіб без громадянства на тимчасово окуповану територію та виїзд з неї допускаються лише за спеціальним дозволом через контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367. Відповідно до пункту 3 цього Порядку в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти, зокрема іноземців та осіб без громадянства за паспортним документом та спеціальним дозволом, виданим територіальним органом Державної міграційної служби України або територіальним підрозділом Державної міграційної служби України у Новотроїцькому чи Генічеському районі Херсонської області.
За порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї встановлено кримінальну відповідальність (стаття 332-1 Кримінального кодексу України).
Керуючись частиною 2 статті 17 зазначеного вище Закону України прокуратура Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Головне управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим та інші державні органи вживають всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, нормами міжнародного права, для якнайшвидшого звільнення території України від окупації, відновлення цілісності та суверенності держави, відновлення порушених внаслідок окупації прав і свобод людини і громадянина на всій території України.
Заходження суден під іноземним прапором до закритих морських портів на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополь розглядається Україною як порушення норм міжнародного права, як дії, що підривають суверенітет України, а також як порушення законодавства України, що тягне за собою кримінальну відповідальність судновласників, операторів та капітанів суден.
Відповідно до п. 4.3 Меморандуму про взаєморозуміння щодо контролю державою порту у Чорноморському регіоні від 19.04.2002 Чорноморська інформаційна система («Black Sea Information System» / «BSIS») засновується в м. Новоросійськ (Російська Федерація) для обміну інформацією стосовно інспектування Державою порту з метою: зробити інформацію національних морських ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо огляду суден в інших регіональних портах доступною, для того, щоб допомогти їм у виборі суден під іноземним прапором для інспектування і в здійсненні контролю Державою порту на відібраних суднах; забезпечити ефективні засоби обміну інформацією щодо контролю Державою порту в регіоні.
Вищевказаним Меморандумом також визначено регламент Секретаріату неприбуткового органу, розташованого у Стамбулі (Туреччина), яким встановлено, зокрема, обов`язок Секретаріату вести нагляд за комп`ютеризованою Чорноморською інформаційною системою (« ІНФОРМАЦІЯ_3 »).
Разом з тим, на даний час Чорноморська інформаційна система фактично знаходиться у м. Москва (РФ), а офіційний сайт, що містить відомості та акти перевірок «порт-стейт-контролю» («PSC») суден, в тому числі ряду суден-порушників, розробляється та адмініструється країною-агресором РФ (ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Також до Чорноморської інформаційної системи («Black Sea Information System») внесено ряд змін, що стосуються проходження суднами-порушниками «PSC» (порт-стейт-контролю) на тимчасово окупованій території України в закритих портах Автономної Республіки Крим, тобто фактично сфальсифіковано дані про перебування конкретних суден на тимчасово окупованій території Кримського півострову.
В рамках даного кримінального провадження, серед іншого, досліджуються обставини порушення невстановленими особами з числа членів екіпажу судна «SAINT NICHOLAS» (MMSI 372520000, прапор Панами, позивний: НО 2408) порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави, за попередньою змовою між собою.
Встановлено, що судно «SAINT NICHOLAS» (MMSI 372520000, прапор Панами, позивний: НО 2408) належить компанії «ST. NICKOLAY YACHTING INC» (Панама), за іншими даними фізичній особі ОСОБА_8 (м. Київ), фактичним користувачем є громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Вказане судно заходило до закритих портів тимчасово окупованої території України Автономної Республіки Крим в порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, зокрема зафіксовано заходження 23.07.2020-22.08.2020. При цьому, під час заходження судна безпосередньо до закритого порту була вимкнена система стеження AIS «Automatic Identification System», що є порушенням вимог безпеки мореплавства, що підтверджується матеріалами провадження.
Відповідно до даних, отриманих на виконання доручення слідчого, власником судна є судноплавна компанія «ST. NICKOLAY YACHTING INC» (Панама), фактично судно належить фізичній особі ОСОБА_8 (м. Київ), фактичним користувачем є громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Таким чином, судно «SAINT NICHOLAS» (MMSI 372520000, прапор Панами, позивний: НО 2408) було засобом/знаряддям вчинення злочину, передбаченого ст. 332-1 КК України, речі та документи, наявні на судні містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються в рамках кримінального провадження.
З метою з`ясування усіх обставин вказаного кримінального правопорушення, всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування, забезпечення збереження майна та недопущення подальшого його відчуження, пошкодження, знищення, забезпечення проведення необхідних слідчих дій, було подано клопотання до суду про його арешт.
Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі прийшов до обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом правових підстав для накладення арешту на судно «SAINT NICHOLAS» (MMSI 372520000, прапор Панами, позивний: НО 2408).
Доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують висновок слідчого судді та не тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали.
Органами досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на можливість вчинення кримінального правопорушення.
За обставин викладених в матеріалах провадження, існує реальний ризик відчуження, знищення або зміни зазначеного в клопотанні слідчого майна, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як застосування арешту майна.
Апеляційний суд вважає хибними посилання апелянта на те, що повноваженнями на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно слідчий не наділений, оскільки вони не узгоджуються з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 40 КПК України, за якими слідчий уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
З огляду на викладене, слідчий є належним суб`єктом для звернення з клопотанням про арешт майна, яке було попередньо погоджене з прокурором.
Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, тому доводи апеляційної скарги про відсутність повідомленої підозри у кримінальному провадженні, а відтак начебто неможливості за таких підстав накладення арешту на майно, є необґрунтованими.
Крім того не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо ухвалення оскаржуваної ухвали неуповноваженим складом суду.
Згідно матеріалів судового провадження визначено місце розташування органу досудового розслідування м. Вінниця , що підтверджено відповідними документами .
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 21 березня 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001194 - залишити без зміни.
Ухвала остаточна оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4