Справа № 355/732/22
Провадження № 1-кп/355/98/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року Колегія суддів Баришівського районного суду Київської області

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

провівши в залі суду у с. Баришівка підготовче судове засідання кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000539 від 21.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України,

встановив:

До Баришівського районного суду Київської області 04.08.2022р. надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000539 від 21.06.2022р. за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зникли, особа обвинуваченого не перестала бути суспільно небезпечною; також зазначив, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду , незаконно впливати на потерпілих та свідків по справі, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки не має постійного місяця роботи, а отже, сталого джерела доходів . Крім того, прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вбачаючи для цього достатні підстави. З приводу підсудності даного кримінального провадження зазначив, що обвинувальний акт не було направлено до Печерського районного суду м. Києва, оскільки судді Печерського районного суду м. Києва виносили процесуальні рішення та надавали санкції по даному кримінальному провадженню.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в підготовчому судовому засідання підтримали думку прокурора.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що є підставою для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Крім того, захисник обвинуваченого зазначив, що прокурором не надано жодних додатків та доказів на підтвердження клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з вищевикладеним, захисник просив витребувати докази перелічених ризиків, та надати їм належну правову оцінку.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, продовжений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2022 року ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 22.08.2022 року, тому суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватись від суду, та продовжувати займатись злочинною діяльністю, враховуючи його вік, стан здоров`я, репутацію, майновий стан та інші обставини, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слід продовжити строком на 60 днів.

Суд не приймає до уваги твердження захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів задля обґрунтування вказаного клопотання ними не додано.

З приводу клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 щодо витребування та оцінки доказів по справі, проти задоволення якого заперечували прокурор та потерпілі по справі, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне: відповідно до вимог діючого кримінально-процесуального законодавства, суд вирішує питання допустимості доказів та надає їм оцінку в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по справі, отже на даній стадії клопотання прокурора щодо витребування та оцінки доказів є безпідставним, передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при їх затвердженні прокурорами дотримані вимоги закону.

Під час вирішення питання щодо направлення обвинувального акту для визначення підсудності колегія суддів приходить до наступних висновків:

Законом України від 14 квітня 2022р. № 2201-ІХ «Про внесення змін до Кримінального Процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», внесені зміни у ст. 615 КПК України щодо особливого режиму кримінального провадження в умовах воєнного стану. В абзаці 1 ч.9 вказаної статті зазначено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру тощо скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, який може здійснювати правосуддя.

Дана правова позиція узгоджується з ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 16 червня 2022р. ( провадження № 51-1688впс22), згідно якої « в умовах воєнного стану територіальна підсудність кримінальних проваджень має визначатись за судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться відповідний орган досудового розслідування, який здійснював досудове розслідування, та прокурором було затверджено обвинувальний акт.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування було закінчено старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України; обвинувальний акт затверджено прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора, який розташований у Печерському районі м. Києва.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків, що досудове розслідування було закінчено в межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

Колегія суддів не вважає обґрунтованими доводи прокурора, згідно яких обвинувальний акт не було направлено до Печерського районного суду м. Києва оскільки судді саме Печерського районного суду м. Києва виносили певні процесуальні рішення та надавали санкції в межах даного кримінального провадження, оскільки на адресу суду не було надано жодного підтверджуючого документу щодо неможливості утворити склад суду, або інших, передбачених законом підстав, які б унеможливлювали розгляд даного кримінального провадження судом, в межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, а саме Печерським районним судом м. Києва. Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що Баришівський районний суд Київської області не є судом, найбільш територіально наближеним до Печерського районного суду м. Києва.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд вирішує питання передбачені, зокрема, ч. 4 вказаної статті щодо направлення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

У відповідності до п. 6 ч. 2ст. 412 КПК України, вказане питання підлягає першочерговому з`ясуванню, оскільки судове рішення у буде-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правило підсудності , а відтак всі інші питання, у того числі щодо призначення до судового розгляду, мають вирішуватися належним судом.

Згідно ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження має направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності.

Аналізуючи вищевикладене, з метою недопущення порушення територіальної підсудності кримінального провадження, з урахуванням вимог ст. 32 , 34 КПК України, є достатні підстави для направлення обвинувального акту до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до іншого суду в межах територіальної юрисдикції якого завершено досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, а саме до Печерського районного суду м. Києва, для вирішення питання щодо зміни підсудності даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись статтями ст.ст. 32,34, 176-178 КПК України, 183, 193-194, 196-197,314, 331 КПК України, Законом України від 14 квітня 2022р. № 2201-ІХ « Про внесення змін до Кримінального Процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000539 від 21.06.2022 року, на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 18.10.2022р. до 12:00 год.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілим негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для виконання.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про обрання запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

Направити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. 348 КК України до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення даного кримінального провадження до іншого суду в межах територіальної юрисдикції якого було завершено досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, а саме- до Печерського районного суду м. Києва, для вирішення питання щодо зміни підсудності даного кримінального провадження.

Клопотання захисника ОСОБА_9 щодо витребування та оцінки доказів залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в частині продовження строку запобіжного заходу протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. В решті частині ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 23.08.2022р.

Головуючий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3