Справа № 694/2179/21
Провадження №1-кп/694/74/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
22.09.2022 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одружений, не працюючий, освіта середня, громадянин України, українець, судимий 25.02.2014 Тальнівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки, 11.02.2015 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений за відбуттям строку покарання 09.01.2020р., 21.12.2021 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , в ніч з 15.05.2021 на 16.05.2021 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 після чого шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері літньої кухні, зайшов в середину де скоїв крадіжку акумуляторної батареї «Forse», чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 240,00 гривень (двісті сорок гривень).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він за вказаних в обвинувальному акті обставинах, а саме у травні 2021 року, через незачинені вхідні двері, проник до приміщення літньої кухні ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне у майно, яке вказане в обвинувальному акті, після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Вказане майно на даний час повернути потерпілому, у вчиненому щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Показання ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення доведене.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує:
- ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Суд не враховує в якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів, оскільки відповідно до ст. 34
КК України та п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 №7 рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив. Пункт 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.
Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК України. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше був засуджений за вчинення умисного злочину проти власності, а саме: за ч. 3 ст. 185 КК України, судимість за який не знята та не погашена в установленому законом порядку, вчинив новий умисний злочин проти власності, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, з кваліфікуючою ознакою повторність, а тому суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючою обставиною - рецидив злочину. Інші обтяжуючі обставини судом також не встановлені.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття у вчиненному, те що викрадене майно потерпілому повернуте та останній претензій не має, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача про призначення покарання, суд дійшов висновку, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_6 буде сприяти покарання пов`язане з його ізоляцією від суспільства. При цьому, зважаючи на поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, те що майно потерпілому повернуто та останній претензій ані морального ані матеріального характеру немає, суд призначає йому покарання пов`язане з позбавленням волі в нижніх межах санкції інкримінованої статті.
Крім того судом враховано особу обвинуваченого, його активне сприяння у розкритті злочину та те, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, також враховуючи особу винного, який за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, а також те, що вказаний злочин є тяжким згідно ст. 12 КК України, думку потерпілого, яка претензій до обвинуваченого не заявляє.
Крім того, вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.12.2021 ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.
Якщо особа, щодо якої було застосованезвільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. Натомість протилежний підхід ставив би даний суд у позицію суду вищої інстанції, що прямо суперечило би положенням кримінального процесуального закону(ст. 24 КПК) та підривало би презумпцію законності й обґрунтованості попереднього судового рішення (ч. 2ст. 21 КПК).
З урахуванням вищевикладеного, вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.12.2021 слід виконувати окремо.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експертів, при проведенні під час досудового розслідування експертизи в сумі 1372,96 грн.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
До набрання вироком суду законної сили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставіст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.370, 374,377,615 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 22.09.2022.
Вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.12.2021 відносно ОСОБА_6 виконувати окремо.
Цивільний позов у справі не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у справі за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 1372,96 грн.,.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1