печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7903/22-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисників-адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного: ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотаннястаршого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

15.02.2022 старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, полковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини у сфері оборонно-промислового комплексу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000959 від 30.11.2020, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 146-1, а ОСОБА_9 ще додатково за ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 28.09.2020 по 30.09.2020, точну дату в ході досудового слідства не встановлено, співробітниками відділу контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Управління Служби безпеки України в Сумській області, а також Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України (далі - ДКІБ СБ України), встановлено місцезнаходження і адресу проживання громадянина Російської Федерації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився з 11.06.2019 у міжнародному розшуку.

Згідно із отриманими вказаними службовими особами Служби безпеки України відомостями ОСОБА_10 з 28.09.2020 проживав у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 та з метою одержання прибутку займався оборотом віртуальних активів (криптовалют) з постачальниками послуг, пов`язаних з оборотом віртуальних активів. Крім того, згідно із обставинами кримінальної справи, у рамках якої ОСОБА_10 розшукувався, останній, мав статус засновника ряду комерційних підприємств на території Російської Федерації.

Маючи всі підстави вважати, що ОСОБА_10 володіє значними грошовими коштами (заощадженнями), начальник ВКІБ УСБУ в Сумській області ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів вирішив використати власні службові повноваження з метою заволодіння грошовими коштами та матеріальними цінностями ОСОБА_10 та з цією метою у період з 28.09.2020 по 30.09.2020, точну дату у ході досудового слідства не встановлено, у м. Києві вступив в злочинну змову із заступником начальника 1 управління ДКІБ СБ України ОСОБА_8 , старшим оперуповноважений на особливо важливих об`єктах 3 відділу 1 управління ДКІБ СБ України ОСОБА_9 , а також невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, зокрема з числа керівного складу, направлену на заволодіння чужим майном шляхом використання власних службових повноважень, з якими домовився про спільне вчинення злочину, тобто узгодив об`єкт злочину, його характер, місце, час, спосіб вчинення, змісту виконуваних функцій тощо.

Так, близько 14:42 год. 01.10.2020 ОСОБА_9 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, на виконання спільного злочинного плану, усвідомлюючи незаконність свого діяння, перебуваючи біля приміщення закладу ПАБ, що розташований в будинку АДРЕСА_1 , свідомо і умисно перевищуючи владу та службові повноваження працівника Служби безпеки України, тобто явно виходячи за межі наданих йому прав і повноважень, у порушення вимог ст.ст. 208, 582, 214 КПК України, п. 3 ст. 24 Закону України «Про Службу безпеки України», за відсутності правових підстав для розшуку та затримання ОСОБА_10 за вчинення будь-якого кримінального правопорушення, розслідування яких віднесено законодавством до компетенції Служби безпеки України, застосували до останнього грубу фізичну силу і спеціальні засоби (кайданки), після чого заштовхали його проти його волі до салону службового автомобіля марки «Volkswagen», модель «Т5», д.н.з. НОМЕР_1 (далі - «Volkswagen Т5»), де силоміць утримували його всупереч його бажання за плечі та руки, поставивши попередньо на коліна, тобто вчини дії, які ніхто не має права виконувати.

При цьому, на виконання спільного злочинного плану, ОСОБА_9 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, використовували методи конспірації відомі їм з огляду на їх службову діяльність, зокрема: з метою приховування своєї особистості користувалися масками і умисно уникали прямого візуального контакту з ОСОБА_10 , у т.ч. за рахунок примусового нахилу голови останнього лицем в підлогу.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, ОСОБА_9 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, незаконно утримуючи ОСОБА_10 в кайданках на підлозі салону автомобіля «Volkswagen Т5», свідомо і умисно перевищуючи владу та службові повноваження, відкрито заволодів ключами від квартири АДРЕСА_2 , а також мобільним телефоном марки «Apple» модель «IPhone XR», вартістю 15 000 гривень, та мобільним телефоном марки «Apple» модель «IPhone 8», що належали ОСОБА_10 , при цьому застосовуючи до ОСОБА_10 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, що виражалося у незаконному позбавленні його волі і нанесенні йому удару кулаком в спину, тобто вчинили дії які ніхто не має права виконувати.

Надалі, приблизно 15:20 год. того ж дня ОСОБА_9 спільно з невстановленим на даний час співробітником Служби безпеки України, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з метою таємного викрадення майна ОСОБА_10 направився до квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановлені на даний час співробітники Служби безпеки України, відповідно до своєї функції і ролі у реалізації злочинного задуму, свідомо і умисно перевищуючи владу та службові повноваження продовжували утримувати ОСОБА_10 проти його волі поряд із собою в кайданках на підлозі салону автомобіля «Volkswagen Т5», що розташовувався по вулиці Михайлівській в місті Києві, тобто вчинили дії які ніхто не має права виконувати.

При цьому вказані працівники правоохоронного органу - службові особи Служби безпеки України свідомо і умисно перевищуючи владу та службові повноваження з метою залякування ОСОБА_10 , пригнічення його волі до відстоювання порушених прав й інтересів, а також з метою отримання паролів від телефонів, де б, на їх думку, мали міститись приватний ключ, QR-код та інші дані, що дозволили б їм контролювати віртуальний актив (криптовалюту), що перебував у власності ОСОБА_10 і розпоряджатись ним на власний розсуд, застосовували до останнього психологічне та фізичне насильство, зокрема у вигляді нанесення чисельних ударів кулаками рук - не більше 10, в різні частини спини, що завдавали ОСОБА_10 фізичних та психологічних страждань, ображаючи тим самим його особисту гідність, тобто вчиняли дії які ніхто не має права виконувати.

У цей же час ОСОБА_9 спільно з невстановленим на даний час співробітником Служби безпеки України, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, використовуючи ключі ОСОБА_10 , якими відкрито заволоділи, о 15:22 год. проникли до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали два ноутбуки марки «Hewlett Packard» (HP) та «ASUS» і планшет, після чого о 15:43 год. 01.10.2020, утримуючи викрадене при собі, повернулися до салону згаданого службового автомобіля «Volkswagen Т5».

У подальшому для реалізації розробленого спільного злочинного плану ОСОБА_9 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, на виконання спільного злочинного плану, відповідно до своєї функції і ролі у реалізації злочинного задуму, свідомо і умисно перевищуючи владу та службові повноваження, 01.10.2020 близько 16:00 год. перевезли ОСОБА_10 службовим автомобілем «Volkswagen Т5» у заздалегідь підшукане малолюдне місце біля будівлі колишнього ресторану «Saperavi», розташованого по вул. Паркова дорога у місті Києві, при цьому утримуючи ОСОБА_10 проти його волі поряд із собою в кайданках на підлозі салону автомобіля, тобто вчиняли дії які ніхто не має права виконувати.

У період часу приблизно з 16:00 год. до близько 18:00 год. 01.10.2020 ОСОБА_9 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановленими на даний час працівниками правоохоронного органу - співробітниками Служби безпеки України, на виконання спільного злочинного плану, усвідомлюючи незаконність своїх дій, проти волі ОСОБА_10 силоміць утримували його поряд із собою у кайданках більше ніж 2 години всупереч вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, ст. 26 Закону України «Про Службу безпеки України», п. 6 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 208, 582, 214 КПК України, у автомобілі «Volkswagen Т5», у заздалегідь підшуканому місці біля будівлі колишнього ресторану «Saperavi», при цьому, з метою залякування ОСОБА_10 , пригнічення його волі до відстоювання порушених прав й інтересів, а також з метою отримання паролів до його телефонів, де б, на їх думку, мали міститись приватний ключ, QR-код та інші дані, що дозволили б їм контролювати віртуальний актив (криптовалюту), що перебував у власності ОСОБА_10 і розпоряджатись ним на власний розсуд, свідомо і умисно перевищували владу та службові повноваження вчиняли щодо ОСОБА_10 насильницькі дії, що виражалися в умисному сильному затягуванні кайданок на зап`ястках останнього, викручуванні його рук, натисканні йому на грудну клітину коліном та ногою, нанесенні удару кулаком в область серця, від яких ОСОБА_10 періодично втрачав свідомість, тим самим завдавали останньому фізичних та психологічних страждань, ображаючи його особисту гідність, тобто вчинили дії які ніхто не має права виконувати.

Згодом невстановлений на даний час працівник правоохоронного органу - службова особа Служби безпеки України з числа керівного складу, діючи умисно і з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, прибувши до автомобіля «Volkswagen Т5», що знаходився біля будівлі згаданого колишнього ресторану «Saperavi», 01.10.2020 у період приблизно з 16 год. по 18 год., точний час у ході досудового слідства не встановлено, відповідно до своєї функції і ролі у реалізації злочинного задуму, використовуючи методи конспірації з метою приховування своєї особистості - умисно уникаючи прямого візуального контакту з ОСОБА_10 за рахунок силового нахилу голови останнього лицем до підлоги, використовуючи своє службове становище та зловживаючи ним, погрожуючи ОСОБА_10 передачею його органам поліції для затримання, що потягне застосування до нього процедури екстрадиції до Російської Федерації, де йому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі, чи смертної кари, висунув останньому в рішучій формі завідомо протиправну вимогу передати 200 тис. доларів США, яку ОСОБА_10 , з огляду на обставини сприйняв як реальну і таку, що обмежуватиме його права, свободу і законні інтереси, а відомості про себе за вказаних обставин, потерпілий бажав зберегти у таємниці, однак був вимушений відмовити, оскільки такою сумою грошових коштів не володів, повідомивши про наявність у нього лише 40 000 доларів США.

При цьому ця невстановлена службова особа з числа керівного складу достовірно знала про вчинення співвиконавцями насильницьких дій стосовно ОСОБА_10 , що передували вимаганню, а тому розраховувала, що останньому зрозуміло про можливе заподіяння йому шкоди і без пред`явлення погрози застосування насильства. ОСОБА_10 при цьому, з огляду на спричинені йому фізичні та психологічні страждання, що передували вимаганню, усвідомлював реальність можливого заподіяння йому ще більшої шкоди у разі, якщо він не виконає пред`явлену вимогу.

Оскільки наявна у ОСОБА_10 сума коштів не влаштувала вказану невстановлену на даний час службову особу Служби безпеки України з числа керівного складу, останній з метою посилення тиску на потерпілого і демонстрації виконання висловленої погрози, продемонструвавши свою начебто незацікавленість у подальшій розмові, спілкування з ОСОБА_10 завершив та місце розмови покинув, а автомобіль «Volkswagen Т5», при цьому почав рух.

Оцінивши обстановку та сприйнявши дії і погрози працівника правоохоронного органу - службової особи Служби безпеки України з числа керівного складу, щодо екстрадиції ОСОБА_10 до Російської Федерації, де йому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі чи смертної кари, як реальні і такі, що обмежуватимуть його права, свободу і законні інтереси, а відомості про себе за таких обставин, потерпілий бажав зберегти у таємниці, ОСОБА_10 всупереч своєї волі змирився з їх вимогами і вимушений був погодитись передати їм віртуальний актив (криптовалюту Bitcoin) у кількості 7,38408948 одиниць, які він мав у своєму розпорядженні, вартістю на той час близько 80 000 доларів США, про що їм повідомив.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, ОСОБА_8 з метою приховання факту насильницького зникнення та інших вчинених злочинів, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, прийняли рішення доставити ОСОБА_10 проти його волі до Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, з метою досягнення злочинної мети та отримання доступу до віртуального активу, і можливості ним розпоряджатись, оскільки для цього були необхідні комп`ютерна техніка та інше допоміжне обладнання.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, ОСОБА_9 будучи працівником правоохоронного органу, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, доставили ОСОБА_10 до Шевченківського управління поліції ГУНП у місті Києві, де, діючи з прямим умислом, свідомо і умисно перевищуючи владу та службові повноваження, продовжили незаконно утримувати силоміць ОСОБА_10 проти його волі у період з 19:03 год. до 23:30 год. поряд із собою в кабінеті № 327 третього поверху будівлі управління поліції за вказаною адресою, без фіксації факту арешту чи затримання. При цьому застосовували до ОСОБА_10 постійний психологічний вплив з тією метою, щоб у останнього не виникло бажання відмовитись від наміру передати їм раніше обмовлений віртуальний актив (криптовалюту) у розмірі, що еквівалентний близько 80 тис. дол. США, тобто вчинили дії які ніхто не має права виконувати.

Як наслідок ОСОБА_10 , перебуваючи проти власної волі у згаданому кабінеті № 327 та діючи на виконання пред`явленої вимоги щодо передачі віртуального актив (криптовалюту) працівникам СБ України, за сприяння власної дружини - ОСОБА_11 , яка знаходилась на території Російської Федерації і з якою він, під контролем вказаних працівників Служби безпеки України, підтримував зв`язок за допомоги месенджеру «Телеграм», дистанційно, з використанням seed-фрази (мнемонічного коду) відновив право доступу до власного біткоїн-гаманця (криптогаманця) Trezor на комп`ютері дружини, тим самим надавши останній можливість розпоряджатись віртуальним активом (криптовалютою).

Після цього ОСОБА_11 , користуючись підказками і порадами ОСОБА_10 , які останній надавав за допомоги месенджеру «Телеграм» під постійним контролем ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інших згаданих працівників Служби безпеки України, здійснила 01.10.2020 о 23:15 год. та 23:28 год. (за київським часом) переказ з гаманця віртуального активу (криптогаманця) ОСОБА_10 на гаманець віртуального активу з адресою НОМЕР_2 , реквізити якого попередньо надали вказані співробітники Служби безпеки України повідомленням у месенджері, віртуального активу (криптовалюти) у загальній кількості 7,37479835 Bitcoin (BTC), вартістю 79 484,1 доларів США станом на час транзакції, що за курсом Національного банку України становило на час транзакції 2 250 234, 61 гривень, при цьому сплативши комісійний збір за операції з переказу (транзакції) у загальній кількості 0,00208704 Bitcoin (BTC), загальною вартістю 22,5 долари США станом на час транзакції, що за курсом Національного банку України становило на час транзакції 636,99 гривень.

Як наслідок, з цього моменту ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та згадані невстановлені на даний час співробітники Служби безпеки України, зокрема з числа керівного складу, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, набули можливості контролювати чуже майно віртуальний актив (криптовалюту) ОСОБА_10 у кількості 7,37479835 Bitcoin і розпоряджатись ним на власний розсуд, чим ОСОБА_10 спричинено збитки на вказану суму, що більше ніж в шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Здобувши можливість розпоряджатись вказаним чужим майном віртуальним активом (криптовалютою) ОСОБА_10 на власний розсуд ОСОБА_6 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, зокрема з числа керівного складу, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, 02.10.2020 о 11:56 год. та 13:48 год. (за київським часом), у офісі розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив продаж вказаного віртуального активу (криптовалюти) у загальній кількості 7,37409921 Bitcoin (BTC), що належав ОСОБА_10 за 76 278 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 2 161 283,7354 грн., шляхом переказу двома транзакціями з гаманця віртуального активу (криптогаманця) з адресою bc1qgvwplm3tf72y7wq3k4xn26x3dtyyxc5qr25ezx, яким розпоряджались вказані службові особи СБ України, на гаманець віртуального активу покупця з адресою 15P7bDhjNAYJss74ZNviHejcsztjTwEqzV. Здобутими злочинним шляхом коштами згадані службові особи Служби безпеки України розпорядились на власний розсуд.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили відмовити, зазначали, що вказана підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою, а доводи скоєння інкримінованого злочину взагалі відсутні, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснювати дії, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не були доведені, разом з цим у підозрюваного ОСОБА_6 перебуває на утримання двоє неповнолітніх дітей.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Києва, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , який обіймає посаду начальника відділу контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Управління Служби безпеки України в Сумській області, 17.08.2021 повідомлено про підозру та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що супроводжувалось насильством, погрозою застосування насильства, застосуванням спеціальних засобів, болісними діями, що спричинили тяжкі наслідки, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за відсутності ознак катування; ч. 2 ст. 186 КК України відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим, вчиненого службовою особою з використанням свого службового становища, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 146-1 КК України затриманні, викраденні, а також позбавленні волі людини, вчиненого представником держави, з подальшим приховуванням даних про долю такої людини та місця перебування, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.08.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 16.10.2021 включно із забороною залишати місце свого проживання з 22:00 год. по 07:00 год. наступної доби, із зобов`язанням останнього прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, з покладенням на підозрюваного обов`язків: 1) не відлучатися із населеного пункту (м. Суми), без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим, прокурором; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, крім паспорту громадянина України.

13.10.2021 постановою заступника Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у вказаному провадженні до трьох місяців, тобто до 17.11.2021.

13.10.2021 до Печерського районного суду міста Києва подані клопотання стосовно ОСОБА_6 про продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (до 16.10.2021 включно), а також про продовження строку відсторонення останнього від посади (до 16.10.2021 включно). Обидва клопотання, разом з матеріалами, що їх обґрунтовують, вручені ОСОБА_6 , який прибув на виклик з м. Суми, а також його захиснику о 12:59 год. 13.10.2021. При цьому, підозрюваному та його захисникам повідомлено, що розгляд клопотань слідчим суддею відбудеться саме 13.10.2021.

У судові засідання із розгляду клопотань про продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також про продовження строку відсторонення від посади, ОСОБА_6 13.10.2021 не з`явився, тим самим умисно проігнорував обов`язки покладені на нього вказаною ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 18.08.2021.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та строк дії відсторонення від посади ОСОБА_6 продовжений судом не був через умисну неявку останнього у судові засідання і сплинув 16.10.2021 о 00:00 год.

19.10.2021 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.11.2021, у межах строку досудового розслідування.

02.11.2021 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до шести місяців, тобто до 17.02.2022.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, що постановлена 16.11.2021 у справі №757/58884/21-к строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 14.01.2022.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, що постановлена 12.01.2022 у справі № 757/285/22-к строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 17.02.2022, тобто в межах строку досудового розслідування.

Вказана ухвала залишена без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 14.02.2022.

Як було згадано, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02.11.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000959 від 30.11.2020 до 17.02.2022 включно.

26.01.2022 стороною обвинувачення здійснено повідомлення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000959 від 30.11.2020 у зв`язку з тим, що зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000959 від 30.11.2020 докази є достатніми для складання обвинувального акту, та відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема, стороні захисту, згідно ст. 290 КПК України, наразі триває процедура відкриття матеріалів іншій стороні у порядку ст. 290 КПК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, підтверджуються зібраними під час досудового розслідування матеріалами (доказами), а саме:

1. заявою ОСОБА_10 від 11.11.2020, про вчинення працівниками Служби безпеки України злочинів;

2. протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 01.12.2020;

3. протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 05.02.2021;

4. протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17.06.2021;

5. протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 24.06.2021;

6. протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_10 від 06.03.2021;

7. протоколом огляду місця події від 18.01.2021 - території прилеглої до приміщення закладу ПАБ («Pab»), що розташований за адресою: місто Київ, вул. Михайлівська, 2, де відбулося незаконне затримання ОСОБА_10 ;

8. протоколами впізнання з потерпілим ОСОБА_10 ;

9. рапортом старшого оперуповноваженого 3 відділу 1 управління ДКІБ СБ України ОСОБА_9 , зареєстрованому в ІТС ІПНП (журнал ЄО) Шевченківського УП ГУНП у м. Києві за №70155 від 02.10.2020, що затримання ОСОБА_10 о 23.30 год. 01.10.2020;

10. журналом обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, згідно якого ОСОБА_10 доставили до управління поліції о 19.03 год. 01.10.2020;

11. протоколом від 02.10.2020 затримання ОСОБА_10 в порядку ст.ст. 206, 208, 581, 582 КПК України;

12. листом начальника Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 02.10.2020 № 12614/125/56/04-2020 на адресу Київської міської прокуратури № 10, яким повідомляється про затримання 01.10.2020 співробітниками ДКІБ СБ України ОСОБА_10 ;

13. постановою від 11.06.2019 про оголошення ОСОБА_10 у розшук;

14. протоколом огляду речей і документів від 11.12.2020, а саме двох відеозаписів з камер спостереження, наданих із клопотанням адвоката ОСОБА_12 , якими зафіксовано факт проникнення 01.10.2020 ОСОБА_9 до житла ОСОБА_10 ;

15. протоколом огляду речей і документів від 26.01.2021, а саме двох відеозаписів з камер спостереження, наданих свідком ОСОБА_11 , якими зафіксовано факт проникнення 01.10.2020 ОСОБА_9 до житла ОСОБА_10 ;

16. протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (дружини ОСОБА_10 ) та скриншотами транзакцій переказу останньою віртуального активу (криптовалюти) у кількості 7,38408948 Bitcoin (BTC);

17. протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 09.03.2021 (сусіда ОСОБА_10 );

18. протоколом від 10.03.2021 огляду речей, виданих свідком ОСОБА_13 (коробки від мобільних телефонів ОСОБА_10 );

19. протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.02.2021 (працівника Шевченківського УП ГУНП у м. Києві);

20. протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 21.01.2021 (працівника Шевченківського УП ГУНП у м. Києві);

21. протоколом впізнання зі свідком ОСОБА_14 ;

22. протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 01.03.2021 (покупця віртуального активу (криптовалюти);

23. протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 01.03.2021 (свідка продажу віртуального активу (криптовалюти);

24. протоколами впізнання зі свідками ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ;

25. заявою ОСОБА_16 від 02.03.2021 про добровільну видачу руху (транзакцій) віртуального активу (криптовалюти) під час його купівлі у ОСОБА_6 );

26. протоколом огляду речей і документів від 02.03.2021 - відеозаписів із камер спостереження, встановлених у офісі, де ОСОБА_6 здійснив продаж віртуального активу (криптовалюти);

27. протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 24.02.2021;

28. заявою ОСОБА_18 та протоколом огляду мобільного телефону «IPhone 8» від 24.02.2021, який належить потерпілому;

29. протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

30. протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 16.03.2021 та доповненням до нього від 31.03.2021;

31. висновком почеркознавчої експертизи № СЕ-19/111-21/25297-ПЧ, згідно якого рукописний текст та підпис у рапорті виконаний ОСОБА_9 ;

32. протоколом допиту як свідка колишнього оперуповноваженого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 від 27.08.2021;

33. протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 28.08.2021 (покупець телефону потерпілого);

34. протоколом огляду від 08.10.2021 звіту ЦСО «А» СБ України від 03.10.2020 про здійснення спеціального заходу, яким підтверджуються факт і обставини затримання ОСОБА_10 ;

35. висновком експерта № СЕ-19/111-21/25529-ФП, яким, підтверджено факт продажу ОСОБА_6 криптовалюти;

36. іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;

7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);

8) наявність судимостей у підозрюваного,

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».

Конституція України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 146-1КК України; його міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; строк фактичного проживання у цій місцевості де він проживає, також встановлено, що ОСОБА_6 має на утримання двох неповнолітніх дітей, одружений, приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що необхідно відмовити в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить продовження вчинення злочинів.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з 23:00 год. до 07:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000959 від 30.11.2020, до 16.04.2022.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 16 квітня 2022 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
- носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового розслідування до 16 квітня 2022 включно.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .
Звільнити підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1