Провадження № 1-кп/734/190/22 Справа № 734/219/22
В И Р О К

іменем України

23 червня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000046, відомості про яке внесені 23 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Липова Долина Сумської області, українця, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, військове звання старший солдат, тимчасово безробітного, зареєстрованого і жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, не судимого,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

26 лютого 2019 року ОСОБА_3 уклав із Міністерством Оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. За наказом від 26 лютого 2019 року № 60 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу вказаної частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого стрільця механізованої роти механізованого батальйону.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Із моменту видання Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Згідно зі ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтями 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження служби у лавах Збройних сил України на військовослужбовця ОСОБА_3 розповсюджується дія військових Статутів Збройних сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

За наказом від 11 червня 2020 року № 150 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) старший солдат ОСОБА_3 направлений для навчання до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 . За наказом від 11 червня 2020 року № 129 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) старший солдат ОСОБА_3 зарахований до списків частини та поставлений на всі види забезпечення та приступив до навчання в 4 навчальній механізованій роті вказаної частини.

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, курсантом 4 навчальної механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1 і 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, у військовій частині НОМЕР_2 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, став на шлях протиправної діяльності 06 липня 2020 року без відповідного дозволу командування та поважних на те причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_2 . Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, до лікувальних закладів, органів місцевого самоврядування, військового управління з приводу подальшого проходження військової служби не звертався.

24 січня 2022 року старший солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 , самостійно прибув до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, заявив про себе та вчинене кримінальне правопорушення. Отже, старший солдат ОСОБА_3 був незаконно відсутній на місці несення служби у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_2 з 06 липня 2020 року до 24 січня 2022 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав і показав, що із 26 лютого 2019 року проходив за контрактом військову службу у Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 . Із червня 2020 року проходив навчання у військовій частині НОМЕР_2 . 06 липня 2020 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 . За період відсутності на військовій службі займався будівельними роботами і мав заробіток. 21 січня 2022 року прибув до державного бюро розслідувань у м. Чернігові. Має намір продовжити військову службу у Збройних Силах України. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким із учасників кримінального процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття у вперше вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, є учасником бойових дій, і вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, - перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення (ч. 4 ст. 407 КК України), - призначити покарання у виді штрафу. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений, процесуальні витрати відсутні. Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 700 (сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, у дохід держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із дня проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя