печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_7,

при секретарі: ОСОБА_8,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 04.08.2022 року № 757/19548/22-к у кримінальному провадженні № 0000564 від 05.10.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_10, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 04.08.2022 року № 757/19548/22-к у кримінальному провадженні № 0000564 від 05.10.2015 року.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_11 зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року № 757/19548/22-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на грошові кошти в сумі 19 000 доларів США, вилучені в ході проведення обшуку 27.08.2022 року за місцем проживання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вилучені грошові кошти жодного відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування, не мають, оскільки є власністю третьої особи ОСОБА_1 , які знаходились у кімнаті його проживання в шафі із особистими речами, та є його заощадженнями. Зазначає, що ним було відібрано пояснення у клієнта ОСОБА_1 з приводу спільного проживання з його батьком ОСОБА_2 та джерел походження коштів, які йому належать в сумі 19 000 доларів США. Відповідно поясненням останнього, ОСОБА_1 протягом останніх двох років проживає спільно із батьком ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 у двох кімнатній квартирі АДРЕСА_2 . Одна кімната використовується ним спільно із батьком (спальна), друга кімната використовується бабусею ОСОБА_4 . Також, вказана інформація щодо проживання ОСОБА_1 (третя особа) підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації та інформаційним листом депутата Вишневської міської ради ОСОБА_5 . З приводу грошових коштів ОСОБА_1 пояснив, що заощадження в сумі 19 000 доларів США належать йому особисто. Оскільки, він проживав у кімнаті разом із батьком, кошти в сумі 19 000 доларів США зберігались серед його особистих речей у шафі (з лівої сторони), шафа правіше використовувалась батьком (фототаблиця додається). Відповідно до пояснення ОСОБА_1 та доданих документів, вказані кошти він отримав від своєї підприємницької діяльності, як фізична особа підприємець. Також, останній надав фотокопію книги обліку доходів отриманих за 2020 - 2021 роки, згідно якої загальний дохід склав 787 646 грн. Основну частину коштів ОСОБА_6 конвертував у долари США та заощаджував для придбання житла в майбутньому.

Відтак, накладений арешт порушує права та законні інтереси власника майна ОСОБА_1 , оскільки законність їх походження підтверджується належними доказами, що також було зазначено під час проведення обшуку. ОСОБА_1 жодного відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000564 від 05.10.2015 року, не має; будь-які докази, що арештоване майно набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого кримінального правопорушення, відсутні. Відтак, застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є неспівмірним з завданням кримінального провадження та порушує конституційні права ОСОБА_1 як власника майна.

В судове засідання особа, яка подала клопотання, адвокат ОСОБА_11 не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні учасників провадження, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2015 року за № 0000564 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч.ч. 1, 3 ст. 265, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року у справі № 757/19548/22-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку 27.02.2022 року за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , серед іншого, грошові кошти у розмірі 19 000 доларів США.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, адвокатом ОСОБА_12 було відібрано пояснення у ОСОБА_1 щодо спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 та джерел походження коштів в розмірі 19 000 доларів США. Відповідно свідченням останнього, ОСОБА_1 протягом останніх двох років проживає спільно із батьком ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_4 у двох кімнатній квартирі АДРЕСА_2 . Одна кімната використовується ним спільно із батьком (спальна), друга кімната використовується бабусею ОСОБА_4 . Вказана інформація щодо проживання ОСОБА_1 (третя особа) підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації та інформаційним листом депутата Вишневської міської ради ОСОБА_5 . З приводу грошових коштів ОСОБА_1 пояснив, що заощадження в сумі 19 000 доларів США належать йому особисто. Оскільки він проживав у кімнаті разом із батьком, кошти в сумі 19 000 доларів США зберігались серед його особистих речей у шафі (з лівої сторони), шафа правіше використовувалась батьком (фототаблиця додається).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року вбачається, що при накладенні арешту на вилучені грошові кошти, суд виходив з того, що вилучене майно, в тому числі, грошові кошти відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України та метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.

Так, кримінальне провадження № 0000564 зареєстроване 05.10.2015 року, ОСОБА_1 жодного процесуального статусу кримінальному провадженні № 0000564 від 05.10.2015 року не має; даних, які б свідчили про те, що арештоване майно набуто протиправним шляхом слідчому судді не надано.

Законність походження вилучених під час обшуку грошових коштів, на які в подальшому було накладено арешт, підтверджується належними доказами, зокрема: випискою про дохід від провадження діяльності ФОП « ОСОБА_1 » за 2020 рік із зазначенням прибутків за кожен місяць із зазначенням загального прибутку за 2020 рік в сумі 344011, 00 грн. та випискою із книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої, другої, третьої груп, які не є платником податку на додану вартість) щодо отриманого прибутку ФОП ОСОБА_1 за 2021 рік із зазначенням прибутку в сумі 443 635 грн.; загальний дохід складає 787 646 грн.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що позбавлення власника майна можливості розпоряджатися та користуватися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження № 0000564 від 05.10.2015 року, порушує права власності останнього та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року № 757/19548/22-к, підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 04.08.2022 року № 757/19548/22-к у кримінальному провадженні № 0000564 від 05.10.2015 року, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва 04.08.2022 року № 757/19548/22-к на грошові кошти в розмірі 19 000 доларів США, вилучені 27.02.2022 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7