Справа № 199/5677/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2022

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №00000874 від 02.08.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим слідчому судді клопотанням в останньому заявлено вимогу про накладення арешту на майно: мобільний телефон марки «Айфон 5» в корпусі сріблястого кольору (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) та мобільний телефон марки «Айфон 4» в корпусі білого кольору (ІМЕІ: НОМЕР_2 ), якіналежать потерпілому ОСОБА_4 , заборонив відчуження та розпорядження вказаним майном.

Клопотання обґрунтовано тим, що 01.08.2022 р. до Лозівського РВП надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що малознайомий йому хлопець на ім`я ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні його будинку АДРЕСА_1 , таємно викрав належні йому мобільні телефони марки "Айфон", чим спричинив майнову шкоду на суму 2 000 грн.; було встановлено, що до крадіжки мобільних телефонів у ОСОБА_4 причетний гр. ОСОБА_6
11.08.2022 р. свідок ОСОБА_7 знаходячись за адресою: Харківська область, м. Лозова, поблизу будинків № 7 та № 9 по вул. Ярослава Мудрого, добровільно видав мобільний телефон марки «Айфон 5» в корпусі сріблястого кольору (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) та мобільний телефон марки «Айфон 4» в корпусі білого кольору (ІМЕІ: НОМЕР_2 ), пояснивши при цьому, що вказані телефони він придбав наприкінці липня 2022 року у ОСОБА_8 .
Постановою від 11.08.2022 р. вказане майно визнано речовим доказом.
На підтвердження обставин, викладених у клопотанні, прокурором було надано (у копіях):
-витяг з ЄРДР №00000874 від 02.08.2022 р.;
-протокол допиту потерпілого гр. ОСОБА_4 від 10.08.2022 р.;
-інформацію про ІМЕІ;
-протокол огляду предмету від 10.08.2022 р.;
-заяву гр. ОСОБА_7 від 11.08.2022 р.;
-протокол огляду місцевості від 11.08.2022 р.;
-постанову від 11.08.2022 р. про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя погоджується із слушністю доводів прокурора щодо наявності правової підстави для арешту майна (майно відповідає вимогам ст. 98 КПК, майно є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій), а тому враховує можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України), розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України), наслідки арешту майна для власника цього майна (забезпечується унеможливлення передачі цього майна у власність іншим особам) тощо (п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на вищенаведене, слідчий суддя погоджується із слушністю доводів прокурора щодо наявності правової підстави для арешту майна (майно відповідає вимогам ст. 98 КПК, є доказом злочину, а тому з метою його збереження, як речового доказу, у незмінному стані, уникнення його псування чи знищення, дослідження змін номера кузову, які на ньому містяться), можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, відсутність будь-яких наслідків арешту майна (п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України).
Керуючись ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 4 ст. 107, ч. 1 ст. 98, ч. 1 та ч. 2 ст. 172, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №00000874 від 02.08.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно: мобільний телефон марки «Айфон 5» в корпусі сріблястого кольору (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) та мобільний телефон марки «Айфон 4» в корпусі білого кольору (ІМЕІ: НОМЕР_2 ), якіналежать потерпілому ОСОБА_4 , заборонив розпорядження вказаним майном.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1