ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1373/22 Справа № 216/2376/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 огли
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
потерпілий ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, який не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимого: 17.12.2020 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі та конфіскації майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк попереднього ув`язнення із розрахунку день за два. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.12.2020 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк попереднього ув`язнення з 05.02.2016 по день вступу вироку у законну силу, 09.02.2021 звільнений по відбуттю строку покарання, який без реєстрації проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2022 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2022 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою.
Зазначає, що урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, зокрема що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, у тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчинений в умовах воєнного стану, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я людини, що у відповідності до ст. 3 Конституції України є однією із найвищих соціальних цінностей в Україні.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування і суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, ОСОБА_10 25.02.2014 притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 187 КК України, але після закінчення міри запобіжного заходу з 20.05.2014 року знаходився у розшуку, як особа, яка переховується від суду. Таким чином попередня неналежна процесуальна поведінка підозрюваного значно збільшує ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Вказує, що про наявність ризику, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного (обвинуваченого), експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні свідчить те, що ОСОБА_7 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, може дізнатись анкетні дані свідків, експертів, спеціалістів та їх місце мешкання, тому у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, може здійснити на них незаконний вплив.

Окрім того, підозрюваний, перебуваючи на свободі, матиме змогу безперешкодно спілкуватись з потерпілим, оскільки напад з метою заволодіння майном ОСОБА_9 відбувся за місцем мешкання останнього та перебуваючи на волі може здійснювати на нього тиск, таким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є можливим, оскільки ОСОБА_7 раніше був засуджений за вчинення умисних злочинів.

Також зазначає, що враховуючи скоєння ОСОБА_7 , особливо тяжкого та тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, а також враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше засуджений, дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 при застосуванні більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою, в подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, підозрюваних, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про ризики передбачені п. п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, домашній арешт не запобігає ризикам, оскільки підозрюваний матиме доступ до засобів електронного та стільникового зв`язку за допомогою яких можуть бути здійснені погрози, а також враховуючи те, що кримінальні правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_7 скоєні групою осіб, існує ризик залучення інших осіб для тиску.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_7 знаходився у розшуку, впливав на свідків чи іншим чином перешкоджав кримінальному провадженню.
Вказує, що враховуючи тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , конкретні обставини справи, за для належної поведінки останнього наявні всі підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_9 заперечували проти апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
В судове засідання прибули представники місцевих ЗМІ, які просили бути присутніми при розгляді справи та здійснювати фіксацію судового процесу на власні технічні засоби.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення даного клопотання.
Прокурор вважала за можливе присутність представників ЗМІ в судовому засіданні.
Колегія суддів, порадившись на місці, постановили, що у звязку з тим, що підозрюваний ОСОБА_7 проти того, щоб його знімали на технічні засоби, в силу ст. 307 ЦК Укарїни, з метою не розголошення приватної інформації, яка може бути оголошена під час судового розслідування, дозволити представникам ЗМІ бути присутніми в судовому засіданні лише під час оголошення вступної та резолютивної частини ухвали суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.

10 серпня 2022 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Апеляційний суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.
Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (рішення ЄСПЛ у справах «Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88 та «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).
Більше того, докази на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень надаються стороною обвинувачення до суду та, відповідно, оцінюються судом лише на стадії дослідження доказів, що позбавляє суд навіть теоретичної можливості встановити обґрунтованість чи необґрунтованість підозри на даній стадії провадження.
Враховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, зібрані органами досудового розслідування докази щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що висунута ОСОБА_7 підозра не є вочевидь необґрунтованою на даній стадії провадження.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує
З урахування наведеного, апеляційний суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, характеризуючі данні про його особу, який не працює, офіційно не одружений, раніше судимий за вчинення корисливих лочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Щодо наявності ризику можливого впливу на свідків чи потерпілого, то апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що вказаний ризик також існувати.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків чи потерпілого, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні .

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків чи потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків чи потерпілих та дослідження їх судом.

Також, враховуючи, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за вчинення умисного злочину, після звільнення знов вчинив умисний злочин, то ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК Укарїни є ймовірним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.

Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, характеризуючі данні про його особу, конкретні обставини справи, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Проте, дані характеристики підозрюваного не можуть бути визнані судом самостійною підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу та не спростовують наявність встановлених судом ризиків, що також спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4