Справа № 626/3788/21
Провадження № 1-кп/626/78/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районноного суду матеріали кримінального провадження № 0000541 по обвинуваченню: ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 с.Октябрське Красноградського району Харківської області, громадянина України, не працює, має середньо-спеціальну освіту, зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Октябрське Красноградського району Харківської області, громадянина України, не працює, має середньо-спеціальну освіту, зареєстрований в АДРЕСА_2 , проживає по АДРЕСА_3 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою між собою, прибули до будинку ОСОБА_6 на АДРЕСА_4 . Скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, обвинувачені умисно, таємно, із корисливих спонукань проникли на територію подвір`я, звідки викрали металевий профіль, два металевих кути з внутрішньої частини огорожі, а також секції металевого паркану з арматури довжиною 15 м. Після чого обвинувачені, пошкодивши навісний замок, проникли до приміщення літньої кухні, звідки викрали чавунну плиту. Загальна вага викраденого металу - 192 кг., що коштував 1382.40 грн. Таким чином, діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 19 жовтня 2021 року потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні збитки на загальну суму 1382,4 грн. Викраденим обвинувачені розпорядилися на власний розсуд, цивільний позов не заявлений.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнали повністю. Обвинувачені підтвердили факти викладені в обвинувальному акті. Просили суворо їх не карати, врахувати, що вони щиро розкаялися у скоєному, перебували у скрутному матеріальному становищі.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 19 жовтня 2021 року умисно, таємно, із корисливих спонукань, за попередньою змовою між собою, вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням до приміщення, ці дії необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України є тяжким.

Враховуються дані про особи обвинуваченихо, зокрема те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були раніше засудженими, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебувають.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачені розкаялися у вчиненому. На підставі ст.67 КК України, обставини що обтяжують покарання не встановлені.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", рішення суду про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого, їх особи, зокрема те, що вони каються у скоєному злочині, викрадене повернуто власнику, позицію прокурора висловлену в судових дебатах та приходить до висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання. Тому вважає вірним відповідно до ст.75 КК України, звільнити обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати вимогам кримінального закону і є необхідним та достатнім для досягнення його мети.

Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопрушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3-х років позбавлення волі .

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопрушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 3-х років позбавлення волі .

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: передані на зберігання потерпілій - вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя