Провадження № 1-кп/760/2519/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2022 р. м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002724 від 03.10.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у невстановлений слідством час, перебуваючи за адресою м. Київ, площа Вокзальна, в одному із торгівельних кіосків незаконно придбав металевий предмет, ззовні схожий на кастет, який в подальшому почав незаконно носити, без передбаченого законом дозволу.

03.10.2021 року приблизно о 13 год. 25 хв., перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Головка, 1, ОСОБА_4 був зупинений працівниками ОППОП № 1 ГУНП у м. Києві в ході відпрацювання прилеглої території.

У ході поверхневої перевірки ОСОБА_4 у нього було виявлено предмет, ззовні схожий на кастет.

У подальшому в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, було оглянуто та надано для добровільного вилучення предмет, ззовні схожий на металевий кастет, який поміщено до спеціального криміналістичного пакету № 3517428.

Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-21/47740-ХЗ від 04.10.2021 р.:

наданий на дослідження кастет, відноситься до холодної зброї;

наданий на дослідження кастет відноситься до контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, а саме носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому. Суду пояснив, що обставини, викладені в обвинувальному акті, переданому до суду, відповідають дійсним обставинам вчиненого ним кримінального правопорушення. Обвинувачений зазначив, що за рік до його затримання працівниками поліції, він, перебуваючи на Привокзальному ринку за адресою м. Київ, площа Вокзальна, вирішив придбати для свого самозахисту газовий балончик. Поспілкувавшись із продавцем в кіоску, продавець запропонував йому придбати кастет золотого кольору за ціною 170 грн., на що він погодився. Пояснив, що він проходить відновлювальну терапію у зв`язку із лікуванням від наркотичної залежності, а тому хвилювався, що на нього може бути здійснено напад іншими особами, які також лікуються від наркотичної залежності. Тому, як пояснив обвинувачений, він придбав кастет з метою власного самозахисту. У подальшому, 03.10.2021 р., коли він повертався з Деміївського ринку додому, по вул. Головка його зупинив патрульний автомобіль, та поліцейський попросив надати йому для перевірки документи. У процесі спілкування з інспектором поліції, він повідомив, що при ньому є кастет, після чого на місце події була викликана слідчо-оперативна група, та в нього з його згоди було вилучено кастет, він прослідував до відділу поліції, де було проведено його допит та затримання. Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що з 2004 року проходить антивірусну терапію у зв`язку із наявними в нього захворюваннями: ВІЛ-інфекція, хронічний гепатит В, С, на що щомісячно витрачає від 5 000 до 7 000 грн., проживає разом із батьками похилого віку, а належну йому на праві власності квартиру здає в оренду квартирантам, за що отримує щомісячно від 9 000 до 13 000 грн., час від часу працює водієм таксі, за що в середньому на місяць отримує біля 8500 грн. Тому, у випадку призначення йому покарання у виді штрафу просить надати йому розстрочку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішує обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів /ч. 3 ст. 349 КПК України/.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно п. п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» більш суворе покарання призначається особам, які скоїли злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, в складі організованих груп і менш суворе покарання може призначатись особам, які щиросердно розкаялися в скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, при цьому враховується стадія вчинення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків які настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, кримінальне правопорушення вчинено ним вперше, позитивно характеризується за місцем свого проживання, проживає разом з батьками пенсійного віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період часу з 14.05.2001 року по 20.06.2018 р. перебував на диспансерному обліку в амбулаторно-поліклінічному відділенні Київського міського центру з профілактики та боротьби зі СНІДом КНП «КМКЛ № 5», отримує антивірусну терапію з 09.09.2004 року щоденно, пожиттєво, з 03.08.2018 р. перебуває на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія», встановлені наступні діагнози: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія ІІІ, орофарінгеальний хронічний гепатит С змішаного генезису мінімальної активності, токсична енцефалопатія, herpes labialis, хронічний гастрит, вторинна анемія, психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, в теперішній час під клінічним наглядом на замісній підтримуючій терапії, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під диспансерно-динамічним наглядом з 11.04.2016 року у зв`язку із діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживанням опіоїдів, синдром залежності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , наявною обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутністю обставин, які обтяжують покарання, суд доходить висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу у мінімально визначеному санкцією ч. 2 ст. 263 КК України розмірі, а саме однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

При цьому суд керується вимогами ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

На переконання суду, із врахуванням показань, наданих обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні, з яких вбачається, що обвинувачений дійсно щиро розкаявся у вчиненому та зробив для себе відповідні висновки стосовно недопущення вчинення ним у подальшому будь-яких кримінальних правопорушень, продовжує проходити лікування від антивірусну та підтримуючу замісну терапію з метою лікування від синдрому залежності, отримує щомісячний дохід від оренди квартири та заробіток від роботи в службі таксі, вказаний вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За змістом ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив суд розстрочити виплату штрафу, мотивувавши свою заяву тим, що він працевлаштований, проте неофіційно, отримує дохід від оренди житла, однак значну частину коштів витрачає на лікування, тому він не має змоги сплатити штраф єдиноразово одним платежем.

Суд вважає ці доводи обвинуваченого ОСОБА_4 переконливими, та із врахуванням поданих до суду медичних документів, які свідчать про наявність в обвинуваченого ряду хронічних захворювань, приходить до висновку про наявність підстав для розстрочки виплати штрафу у сумі 17 000 грн. строком на десять місяців, із визначенням обвинуваченому до сплати суми у розмірі 1 700 грн. щомісячно.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Кримінально виконавчого Кодексу України у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Стосовно клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення у зв`язку із малозначністю діяння, заявленого захисником в судових дебатах, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КПК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Однак, аналізуючи матеріали кримінального провадження, із врахуванням висновку експерта від 04.10.2021 р. за № СЕ-19/111-21/477740-ХЗ, пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , який суду пояснив, що придбав кастет для власного самозахисту, суд звертає увагу на те, що малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Проте, як слідує зі змісту дослідницької частини висновку експерта, згідно з методикою криміналістичного дослідження холодної зброї та конструктивно схожих з нею виробів, для визначення міцності конструкції, достатності вражаючих властивостей кастета та зручності утримання кастета в руці, ним наносились удари. В якості мішені для нанесення ударів використовувалась суха соснова дошка товщиною 50 мм, сила ударів максимальна, кутовий діапазон напрямків ударів від 30 до 90 градусів. При цьому, на дошці утворювались вм`ятини, кастет достатньо зручно тримався в руці, тріщин та деформацій конструкції не відбулося. Проведені випробування (нанесення 25 ударів) вказують на те, що кастет має достатню міцність всієї конструкції в цілому, не піддається залишковій деформації, зручний для утримання в руці і придатний для неодноразового нанесення ударів. Результати дослідження дозволяють зробити висновок про те, що наданий на дослідження кастет має достатні міцнісні властивості для ураження цілі, та є контактною не клинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений заводським способом.

Тобто, на переконання суду, сам факт носіння обвинуваченим кастету, який належить до холодної зброї ударно-дробильної дії, без передбаченого законом дозволу, створює небезпеку для фізичних осіб та суспільства, оскільки даний предмет може бути використаний для заподіяння істотної шкоди, включаючи нанесення тілесних ушкоджень фізичним особам, що саме по собі у сукупності із фактичними обставинами справи не може свідчити про малозначність вчиненого ОСОБА_4 діяння, яке кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 263 КК України.

Тому, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого ним діяння, слід відмовити.

Стосовно клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, заявленого захисником в судових дебатах, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Для застосування ст.48 КК України, необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним, або особа перестала бути суспільно-небезпечною.
Також, згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України - право, а не обов`язок суду.
Враховуючи вказані вище положення законодавства, суд приходить до висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що особа та/або вчинене нею діяння станом на час розгляду кримінального провадження в суді втратили суспільну небезпечність як обставин, з якими законодавець об`єктивно пов`язує можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, суду надано не було та судом не встановлено, а ті, що зазначені в клопотанні, на думку суду, не можуть бути розцінені як такі, що підпадають під вимоги ст.48 КК України.
Зокрема, як вбачається із поданих до суду медичних документів, характеристики за місцем проживання обвинуваченого, яка була отримана на досудовому розслідуванні, показань обвинуваченого ОСОБА_4 , наданих ним в судовому засіданні, він вже тривалий час, ще до часу вчинення ним кримінального правопорушення, хворіє на хронічні захворювання, внаслідок чого проходить антивірусну та замісну терапію, інколи підробляє водієм таксі та здавав та продовжує здавати в оренду власне помешкання, що свідчить про те, що в обвинуваченого було та є на теперішній час стабільне джерело доходу. Те, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та зробив для себе належні висновки учасниками провадження під сумнів не ставиться, та встановлено судом в судовому засіданні, що враховано у якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, та у своїй сукупності із врахуванням введеного на території України з 24.02.2022 р. воєнного стану, не може свідчити про зміну обстановки у рамках розгляду судом даного кримінального провадження.
Таким чином, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки суд відмовляє.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні становлять 1029, 72 грн. відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, та згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом не обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із розстрочкою виплати штрафу на десять місяців із визначенням розміру щомісячного платежу у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.
Штраф підлягає сплаті за наступними банківськими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/21081100

Код отримувача (код ЄДРПОУ) : 37993783

Номер рахунку (IBAN):UA0026010

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код класифікації доходів бюджету: 21081100

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави витрати на залучення експерта у сумі 1029, 72 грн.

Речові докази:

Кастет, який поміщено до спеціального пакету експертної служби № 3596928, - знищити після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого ним діяння, - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, - відмовити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1