ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2081/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/245/22 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження № 0000166, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теребовля Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 15.03.2018 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;
2) 16.12.2022 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 р.;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2020 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць та штрафу в розмір 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. за вироком Теребовлянським районним судом Тернопільської області від 15.03.2018 року.
Строк відбуття покарання у виді обмеження волі рахувати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.
Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за майнові злочини, судимість за які не погашена, 04.09.2021 року близько 13 години умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу із гаманця ОСОБА_9 , який останній залишив біля столу на території колишнього табору Орлятко, викрав грошові кошти в сумі 100 злотих та 800 гривень, чим заподіяв потерпілму шкоду на суму 1 510 грн. 02 коп.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вказує на незаконність вироку суду першої інстанції з тих мотивів, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 розглянуто судом без участі захисника, участь якого в такому кримінальному провадженні, у відповідності до п.3 ч.2 ст.52 КПК України, є обов`язковою.
Апелянт стверджує, що ОСОБА_7 не може в повній мірі розуміти значення своїх дій через особливості психіки, пов`язані із вживанням алкоголю і тому, не розбираючись в питання кримінального процесу і своїх процесуальних прав, легковажно погодився на визнання всіх інкримінованих йому обставин вчинення кримінального правопорушення та повне визнання своєї вини, не розуміючи наслідки своїх дій і суть призначеного покарання.
На підтвердження своїх доводів звертає увагу на інформацію Теребовлянської міської лікарні про перебування ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога з 10.11.2021 року з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.
Просить скасувати вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13.07.2022 року та повернути кримінальне провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить її задовольнити; прокурора, який вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції формально було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_7 і тому він погоджується з доводами апеяляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу та у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.409, 412 КПК України однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто такі такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення передбачені пунктами 2-7 ч.2 ст.412 КПК України.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок фізичних чи психічних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права.
Виходячи з роз`яснень, які містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 8 "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві", під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.
При цьому, питання наявності психічних вад, які перешкоджають самостійній реалізації своїх прав, має вирішуватись суддею у кожному конкретному ви падку.
Зокрема, слід враховувати, що для здатності особи самостійно здійснювати своє право на захист потрібен такий стан психічних функцій (сприйняття, уваги, пам`яті, мислення) та емоційно-вольової сфери обвинувачених, що забезпечить правильне відображення дійсності і створить передумови для повноцінної інтелектуальної діяльності.
Обставини, які впливають на здатність особи здійснювати право на захист, можуть бути з`ясовані з документально підтверджених відомостей, в тому числі щодо перебування особи на обліку у лікаря психіатра чи нарколога або визнання медичною установою особи такою, що страждає алкоголізмом чи наркоманією, а тому має певні розлади поведінки та психіки.

Зі змісту апеляційної скарги убачається, що апелянт висловлює доводи про порушення судом першої інстанції права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 і стверджує, що останній потребує захисника, оскільки ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря нарколога у зв`язку з розладами психіки та поведінки, і саме через це та юридичну необізнаність він визнав свою вину й погодився на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 з 10 листопада 2021 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, що стверджується повідомленням КНП Теребовлянської міської ради Теребовлянська міська лікарня на запит начальника ВП № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 18.02.2022 року № 307.
Таким чином, на час проведення місцевим судом підготовного судового засідання у даному кримінальному провадження 21.06.2022 року, сторона обвинувачення володіла інформацією про наявність у ОСОБА_7 психічних вад, що перешкоджають йому самостійно захищатися від обвинувачення і є підставою для залучення захисника для участі у кримінальному упровадженні.
Разом з тим, під час судового розгляду стороною обвинувачення такі відомості щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишено поза увагою, а судом не перевірено належним чином усіх обставин справи з метою забезпечення дотримання вимог ст.52 КПК України щодо обов`язкової участі захисника.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції не в повному обсязі виконав вимоги ст.345 КПК України, а саме лише перевірив питання щодо вручення обвинуваченому ОСОБА_7 пам`ятки про права та не переконався у необхідності їх роз`яснити щодо участі захисника для забезпечення права на захист обвинуваченого.
З огляду на викладене судовий розгляд відбувся з істотним порушенням
кримінального процесуального закону, а саме порушенням права обвинуваченого на захист.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд, розглядаючи кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України допустив істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, що відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.412 КПК України є безумовною підставою для скасування ухваленого у справі вироку, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час новому розгляді кримінального провадження необхідно, неухильно дотримуючись вимог кримінального процесуального законодавства, врахувати наведене, забезпечити участь в кримінальному провадженні захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 418 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 липня 2022 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, скасувати, призначивши новий судовий розгляд у тому ж суді, в іншому складі суду.

Головуючий

Судді