Справа № 462/2926/22
провадження 1-кс/462/1053/22
У Х В А Л А

04 липня 2022 року м. Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській областіОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000051 від 05.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про арешт майна,

встановив:

Дізнавач СД ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській областіОСОБА_3 , за погодженням із прокурором, 27.06.2022 року звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.171 КПК України про накладення арешту на майно, а саме: скретч карту від абонентського номеру НОМЕР_1 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно виявлене і вилучене під час обшуку, та відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000051. Оскільки вказане майно може бути приховане, пошкоджене чи знищене, з огляду на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК України, просить на таке накласти арешт.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності дізнавача, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання дізнавача з цього приводу, викладене у клопотанні, а також за відсутності власника чи володільця майна, з огляду на відсутність даних про такого.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000051, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000051, 05.05.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у Франківську окружну прокуратуру м.Львова надійшла заява ОСОБА_4 , відповідно до якої останній з 12-13 березня 2022 року використовував банківську картку на ім`я ОСОБА_5 , на яку заявник, його знайомі та інші небайдужі громадяни перераховували безоплатну допомогу, за яку в подальшому за кордоном купувались бронежилети, наколінники, каски, тактичні рукавиці та інше речі для потреб Збройних Сил України, та допомоги громадянам, які постраждали внаслідок збройної агресії збройних сил російської федерації. Вказану банківську картку заявник отримав від знайомого ОСОБА_6 , який надав цю банківську картку для збору коштів на потреби Збройних Сил України. Станом на 15.04.2022 року на банківському рахунку, пов`язаному з вказаною банківською карткою, знаходились зібрані кошти в сумі 99 427 грн., проте 16.04.2022 року вказана картка виявилась заблокованою, а відтак заявник вважає, що вчинено шахрайство.
Згідно показів потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що на початку квітня 2022 року близько 21.00 год. він зустрівся із знайомим ОСОБА_7 та його другом ОСОБА_6 , по АДРЕСА_1 . В ході розмови він розповів про необхідність банківських карток для придбання різних речей за кордоном. В ході розмови ОСОБА_6 повідомив, що може надати свою картку «Приватбанк», однак тоді він її з собою не мав, сказавши, що може надати карточку пізніше. В подальшому ОСОБА_8 скинув в «Telegram» номер телефону ОСОБА_6 : НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по телефону домовились про зустріч, яка відбулась 13.04.2022 року. близько 21.30 год. біля протезного заводу, що по вул.Рудненська, 10 у м. Львові. Антон передав ОСОБА_4 банківську карточку Приват Банку № НОМЕР_3 , зареєстровану на ОСОБА_5 , з метою використання її у цілях добровільної допомоги ЗСУ та постраждалим особам. Вказану карту разом з іншими трьома картками, потерпілий передав автобусом до м.Попрат Словаччина, де їх забрала знайома ОСОБА_9 . 15.04.2022 року близько 14.20 год. акумулювавши кошти у розмірі 100 000 грн. ОСОБА_4 через термінал здійснив поповнення коштів на банківську картку знайомої ОСОБА_10 у розмірі 99 301 грн. Близько 22.01 год. 15.04.2022 року з карточки ОСОБА_10 , через додаток «Приват24» було здійснено переказ коштів у розмірі 99 472 грн. на карточку ПриватБанку № НОМЕР_3 , зареєстровану на ОСОБА_5 16.04.2022 року знайома потерпілого, ОСОБА_9 перебуваючи в м.Попрат, Словаччина у банкомані «Tatra bank» намагалась зняти грошові кошти із карточки ПриватБанку № НОМЕР_3 , однак відбулась відмова, оскільки карта заблокована.
Під час дізнання було надано доручення працівникам УПК у Львівській області, провести аналіз вилученої інформації на підставі постанов прокурора від 10.05.2022 року і 30.05.2022 року, а також проведення заходів з метою встановлення повних анкетних даних особи на ім`я ОСОБА_6 , який передав потерпілому картку № НОМЕР_3 . В ході виконання доручення було встановлено, що особа, яка надала картку потерпілому ОСОБА_4 є ОСОБА_11
30.06.2022 року дізнавачем СД ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 27.06.2022 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено скретч карту від абонентського номеру НОМЕР_1 .
Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відповідно до вимог ч. 5, 7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1, 2 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач уповноважений, зокрема, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно з ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій статті 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час огляду не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час огляду речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із постанови дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 01.07.2022 року майно, на яке просить накласти арешт дізнавач, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000051.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.170-174 КПК України, та згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.
Таким чином, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вказана у клопотанні скретч картувилучена під час обшуку, має статус тимчасово вилученого майна та відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України, дізнавачем доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що скретч карта може бути приховувана, пошкоджена, зіпсована, втрачена, знищена, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській областіОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000051 від 05.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на скретч карту від абонентського номеру НОМЕР_1 , яка була вилучена під час обшуку 30.06.2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отриманняїї копії безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1