ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/769/21

Провадження № 11-кп/4820/139/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілих

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000533 від 12 листопада 2020 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 та представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, на утриманні дітей не має, не працює, в силу ст.89 КК України не має судимостей,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з 13 вересня 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_11 змінено з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, та взято його під варту в залі суду.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_11 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_11 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_7 42 422 (сорок дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 43 коп шкоди заподіяної, майну потерпілої.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_7 18837 (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять сім) грн 10 коп шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_7 941 (дев`ятсот сорок одну) грн 86 коп моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_7 20 000 (двадцять тисяч) грн моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_14 20 000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди заподіяної смертю батька.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_15 20 000 (двадцять тисяч) грн моральної шкоди заподіяної смертю батька.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_14 відшкодування, пов`язане зі смертю батька (годувальника), протягом 23-х (двадцяти трьох) місяців, починаючи з 01 грудня 2020 року, щомісячно, в сумі 3 895 (три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн 22 коп.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_15 відшкодування, пов`язане зі смертю батька (годувальника), протягом 23-х (двадцяти трьох) місяців, починаючи з 01 грудня 2020 року, щомісячно в сумі 3895 (три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн 22 коп.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_8 13 335 (тринадцять тисяч триста тридцять п`ять) грн шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого (витрати на поховання).

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 відшкодування, пов`язане зі смертю батька (годувальника) протягом 120-ти (ста двадцяти) місяців, починаючи з 01 грудня 2020 року, щомісячно в сумі 3895 (три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн 22 коп.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_15 відшкодування, пов`язане зі смертю батька (годувальника) протягом 120-ти (ста двадцяти) місяців, починаючи з 01 грудня 2020 року, щомісячно в сумі 3895 (три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн 22 коп.

Рішення щодо стягнення щомісячних платежів ухвалено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 344 058 (триста сорок чотири тисячі п`ятдесят вісім) грн 14 коп.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_14 моральну шкоду в розмірі 345 000 (триста сорок п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_15 моральну шкоду в розмірі 345 000 (триста сорок п`ять тисяч) грн.

У решті позову відмовлено.

Судом вирішено питання речових доказів, арешту, накладеного на майно, та процесуальних витрат.
За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_11 12 листопада 2020 року близько 19 год 00 хв у темну пору доби, без опадів, порушуючи вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001, а саме, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 100 км/год автодорогою Н-03 «Житомир-Чернівці» в напрямку від смт Ярмолинці Хмельницької області до м. Хмельницького, чим порушив вимоги п.12.6. ґ Правил, адже на вказаній автодорозі максимально дозволена швидкість руху транспортних засобів становить не більше 90 км/год, та не дотримався вимог п.1.3. Правил, яким передбачено, що він як учасник дорожнього руху зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливим.

Також водій ОСОБА_11 , не дотримуючись вимог п.п.1.5., 2.3. б, д Правил, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян. Діючи з необережності, легковажно, розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, продовжуючи рух за кермом вищевказаного автомобіля із зазначеною швидкістю по своїй смузі руху на підйом, перед перехрещенням головної автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» із другорядною дорогою, яка проходить до с. Скаржинці Хмельницької області, проявив злочинну самовпевненість, порушуючи п.14.6. а, в, г Правил, у невстановленому місці, де обгін заборонено, оскільки в тому місці є обмежена оглядовість у вигляді кінця підйому, перехрестя вищевказаних доріг та встановлений на відстані менш ніж 100 м пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками 5.35.1., 5.35.2., дорожньою розміткою «Зебра», розпочав маневр обгону невстановленого досудовим розслідуванням транспортного засобу вантажного типу, який рухався попутно. При цьому перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив вимоги п.10.1. Правил, перетнувши суцільну лінію 1.1. Правил, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків та яку перетинати заборонено, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де в кінці підйому на 198 км + 30 м автодороги Н-03, передньою лівою частиною автомобіля «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_1 допустив зіткнення із передньою лівою частиною автомобіля «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_16 , який рухався у зустрічному напрямку, зі швидкістю близько 50 км/год у межах своєї смуги руху та був позбавлений технічної можливості запобігти виникненню даної дорожньо-транспортної пригоди.

Унаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_16 , який перебував за кермом автомобіля «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: двобічних переломів 4-10 ребер, множинних розривів легень та печінки, крововиливу передньої поверхні грудної клітки справа, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (спричинили розвиток гострої крововтрати) є тяжким тілесним ушкодженням, що перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті; закритого перелому лівої стегнової кістки та рани на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглоба, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають. Крововтрата, що розвинулась в результаті даного перелому сприяла настанню смерті ОСОБА_16 .

ОСОБА_17 , який перебував на передньому пасажирському сидінні в салоні автомобіля «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому склепіння та основи черепа зліва, множинних внутрішньостовбурових крововиливів, субарахноїдальних крововиливів стовбурових відділів та лівої півкулі головного мозку, крововиливу в м`яких тканинах лобної ділянки голови зліва та лівої скроневої ділянки, рани лобної ділянки зліва, верхньої повіки лівого ока та лівої виличної ділянки, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння є тяжким тілесним ушкодженням, перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.

ОСОБА_7 , яка перебувала на передньому пасажирському сидінні у салоні автомобіля «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: переломів 1, 2-го ребер справа, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я; забою головного мозку легкого ступеня, рани лобної ділянки голови з переходом на верхню повіку лівого ока та на ліву надбрівну дугу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; рани лівого колінного суглобу, лівої гомілки, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки.

Своїми діями ОСОБА_11 порушив вимоги п.п.1.3., 1.5., 2.3. б, д, 2.9 а, 10.1., 12.6. ґ, 14.6. а, в, г, вимоги 1.1. горизонтальної дорожної розмітки Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п.1.5.Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;п. 2.9. Водієві забороняється: а)керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12 Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год; п.14.6 Обгін заборонено: а) наперехресті; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; Горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Порушення водієм ОСОБА_11 вимог п.п. 2.3. б, 10.1., 14.6. а, в, г, знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричинення загибелі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , заподіянням ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та заподіяли середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 просив вирок Ярмолинецького районного суду від 13 вересня 2021 року відносно ОСОБА_11 змінити та призначити обвинуваченому менш суворе покарання в межах санкції ч.3 ст.286 КК України.

Уважав, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просив вирок Ярмолинецького районного суду від 13 вересня 2021 року в частині задоволення цивільного позову змінити та задовольнити наступні позовні вимоги, зокрема, стягнути:

з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»»:

на користь ОСОБА_7 (як законного представника ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ) 127 267,29 грн матеріальної шкоди, заподіяної майну потерпілих в результаті дорожньо-транспортної пригоди;

на користь ОСОБА_7 18 837,10 грн шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої; 941,86 грн моральної шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілої (5%) та 20 000 грн моральної шкоди заподіяної смертю чоловіка;

на користь ОСОБА_14 260 000 грн шкоди, пов`язаної зі смертю батька/годувальника, (в тому числі у вигляді одноразової виплати 140 227,92 грн, решту суми помісячними платежами в розмірі 3 895,22 грн) та 20 000 грн моральної шкоди заподіяної смертю батька;

на користь ОСОБА_15 260 000 грн шкоди, пов`язаної зі смертю батька/годувальника, (в тому числі у вигляді одноразової виплати 140 227,92 грн, решту суми помісячними платежами в розмірі 3 895,22 грн) та 20 000 грн моральної шкоди заподіяної смертю батька;

на користь ОСОБА_8 15 335 грн шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого (витрати на поховання);

також стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 :

на користь ОСОБА_7 344 058,14 грн моральної шкоди;

на користь ОСОБА_14 297 016,46 грн шкоди, пов`язаної зі смертю батька/годувальника (помісячними платежами в розмірі 3895,22 грн) та 345 000 грн моральної шкоди;

на користь ОСОБА_15 297 016,46 шкоди, пов`язаної зі смертю батька/годувальника (помісячними платежами в розмірі 3895,22 грн) та 345 000 грн моральної шкоди.

Представник зазначав, що суд першої інстанції, вирішуючи цивільний позов, не повною мірою з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Посилався на те, що необґрунтовано визначено розмір позовної вимоги про стягнення з ТзОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» на користь ОСОБА_7 шкоди майну потерпілої.

Звертав увагу, що позовні вимоги про стягнення з ТзОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілих, не визначені належним чином.

Так, судом першої інстанції не дотримано правильного застосування норми, яка передбачає порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілої особи, а суд вирахував розмір відшкодування, лише виходячи із мінімального встановленого (гарантованого Законом) розміру відшкодування (36 х 5 000=180 000), але зовсім не вирахував реальну суму необхідного відшкодування, яка мала б бути стягнута зі страхової компанії, на підставі розрахунків, передбачених Законом.

Таким чином, судом першої інстанції, без жодного обґрунтування, задоволено лише мінімально можливий розмір відшкодування.

Окрім того, представник посилався на те, що судом допущено помилку щодо визначення самого складу потерпілих осіб, а саме невключення до кола потерпілих малолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

З огляду на це, на його думку, судом першої інстанції при ухваленні вироку в частині, що стосується вирішення цивільного позову не дотримано правильного застосування норм матеріального та процесуального права.

У заперечнні на цю апеляційну скаргу представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_18 просила залишити без змін вирок Ярмолинецького районного суду від 13 вересня 2021 року в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_7 у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до ТДВ СК «Альфа-Гарант».
Уважала, що апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню та є необґрунтованою, а вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову потерпілих до ТДВ СК «Альфа-Гарант» є законним та обґрунтованим.
Суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_7 у сумі страхового відшкодування, яке відповідає частці спадщини, яку вона успадкувала після померлого чоловіка.
До ТДВ СК «Альфа-Гарант» були заявлені позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування у зв`язку з смертю потерпілого ОСОБА_16 .
Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (моральна шкода, утримання, витрати на поховання) за шкоду, заподіяну життю ОСОБА_16 , всім особам які мають право на відшкодування шкоди у зв`язку із смертю потерпілого не може перевищувати 260 000 грн.
Зазначала, що загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого має бути 90 000 грн на особу яка потребує утримання, а не по 260 000 грн.

До того ж необґрунтованою є позиція щодо стягнення з Страховика страхового відшкодування утриманцям потерпілого одним платежем за 3 роки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 на підтримання своєї апеляційної скарги та заперечення проти апеляційної скарги потерпілих; представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 на підтримання доводів поданої ними апеляційної скарги та заперечення щодо апеляційної скарги захисника обвинуваченого; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого, щодо апеляційної скарги представника потерпілих посилалась на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

У поданих апеляційних скаргах не оспорювалась доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 та правильність кваліфікації його дій.

Тому вирок суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Призначаючи покарання, в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_11 місцевим судом призначено з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні виду та розміру покарання судом першої інстанції враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу обвинуваченого та причини і обставини скоєння протиправних дій.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , судом першої інстанції не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_11 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, враховано, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України, є тяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому покарання взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_11 в силу ст.89 КК України раніше несудимий, згідно характеристики місцем за проживання зарекомендував себе негативно, неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, зокрема, двічі притягувався за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння; згідно інформації КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» від 13 січня 2021 року на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, нестійка ремісія.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з рішенням місцевого суду про те, що є необхідним призначення ОСОБА_11 основного покарання в межах максимальної санкції ч.3 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, а саме на строк 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Установленим є те, що внаслідок кримінального правопорушення загинуло двоє людей ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а потерпілій ОСОБА_7 заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставини ДТП, а саме, те, що під час неї обвинувачений ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння, в результаті ДТП загинуло двоє людей та один потерпілий отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, переконують колегію суддів погодитись з висновком місцевого суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_11 , окрім основного покарання, додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ч.3 ст.286 КК України.

Саме таке призначене покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та запобігання вчинення останнім нових злочинів.

Тому підстав для скасування чи зміни вироку місцевого суду в частині призначеного покарання судом апеляційної інстанції не встановлено.

Висновок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та є належним.

Колегія суддів уважає, що саме таке покарання буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, та забезпечує у свою чергу співрозмірність діяння та кари.

Частиною 1 ст.61 КПК України визначено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

За змістом ст.62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності з приписами ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд, розв`язуючи цивільні позови, повною мірою з`ясував обставини, що мають значення для їх вирішення та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

При визначенні розмірів спричиненої шкоди суд апеляційної інстанції перевірив суть позовних вимог, характер діяння особи, що заподіяла шкоду (обвинуваченого), та їх наслідки.
Згідно полісу № АР7478733 страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 130 000 грн, франшиза 2 000 грн.

Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 260 000 грн.

Відповідно до п.1.3. ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У розумінні положень ст.ст.1, 6, 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у даній ДТП є загиблий ОСОБА_16 та ОСОБА_19 .

Установлено, що ліміт відповідальності за полісом № АР7478733 (страхова сума) на одного потерпілого, становить 260 000 грн.

Указаний ліміт включає відшкодування не тільки утриманцям потерпілого, а й моральну шкоду, витрати на поховання.

Відповідно до усталеної судової практики під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як передбачено ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Тому колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду щодо розв`язання цивільних позовів у цій його частині.
За змістом ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»:
- страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
- страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
- страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
- страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
- відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Місцевий суд також дійшов обґрунтованого висновку, що заподіяна шкода життю і здоров`ю є очевидною, що також не заперечується і в поданих апеляційних скаргах.
Виходячи з положень ст.129 КПК України, ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом на підставі фактичних обставин справи з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Тобто, вирішення даного питання законодавцем віднесено до дискреційних повноважень суду (судового розсуду).

З огляду на наведене колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначена сума відшкодувань страхової суми відповідає вимогам Закону, а тому рішення суду з цього приводу слід залишити без змін.
Інших можливих виплат страховою компанією на користь цивільних позивачів, з урахуванням наявних, досліджених у справі доказів та обставин Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено та колегією суддів апеляційного суду не встановлено.
Доводи апеляційної скарги були предметом ретельного розгляду в суді першої інстанції і на них було дано вичерпні, вмотивовані відповіді.
Окрім цього, судом першої інстанції зауважено, що потерпілі не позбавлені права на звернення до страховика та до обвинуваченого з вимогами про виплату відшкодування, за наявності для цього підстав, яке не було предметом позовних вимог під час судового розгляду.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення не має.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що вирок ухвалений відповідно до вимог ст.ст.373, 374 КПК України.

За таких обставин підстав для зміни вироку суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 13 вересня 2021 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 та представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2