У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиськ клопотання прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 12.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 12.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказаним правопорушенням.

З вищевказаного клопотання слідує, що в провадженні ВП №5 (смт. Підволочиськ) РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000070 від 12.04.2017 року, за фактом крадіжки.

Прокурор вказує, що 10 квітня 2017 року, невідома особа, шляхом вільного доступу, з автомобіля марки «Volkswagen Amarok», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поблизу с. Кам`янки Підволочиського району, викрала товарно-матеріальні цінності належні ТОВ «BAYER», чим завдала матеріальної шкоди.

Зазначає, що в ході проведення досудового розслідування проведено комплекс слідчих та процесуальних дій, однак не вдалося встановити особу, яка вчинила злочин.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків і на теперішній час минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення минуло три роки, прокурор просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явився, подав заяву, в якій клопотання підтримав та просить розглянути його без участі прокурора.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить клопотання розглянути без його участі, щодо закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання за відсутності сторін кримінального провадження.

Проаналізувавши і дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 25 КПК України визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 «...для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості».

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

З матеріалів досудового розслідування встановлено, що 12.04.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме про те, що невідома особа, шляхом вільного доступу, з автомобіля марки «Volkswagen Amarok», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поблизу с. Кам`янки Підволочиського району, викрала товарно-матеріальні цінності належні ТОВ «BAYER», чим завдала матеріальної шкоди.

Оглянувши матеріали кримінального провадження, встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось з квітня 2017 року до травня 2022 року. Водночас з березня 2019 року до травня 2022 року жодних слідчих дій не проводилося. Протягом з лютого 2020 року до грудня 2021 року складено чотири аналогічного змісту рапорти оперуповноважених про те, що проводилися оперативно-розшукові дії, однак інформації, яка б становила оперативний інтерес здобуто не було.

Фактично матеріали кримінального провадження складаються із заяви, протоколів допиту представника потерпілого, чотирьох свідків у квітні, липні 2017 року, березні 2019 року, та рапортів, що в розумінні КПК України не може вважатися ефективним (повним) досудовим розслідуванням.

На думку суду, правові засоби для встановлення осіб, які вчинили правопорушення, не вичерпано, оскільки дізнавач не провів всіх необхідних слідчих/розшукових дій для встановлення дійсних обставин правопорушення та осіб, які його скоїли, не виконав в повному обсязі вказівки прокурора, а тому закриття кримінального провадження внаслідок неналежного виконання дізнавачем та прокурором своїх обов`язків порушує права потерпілого. Вказане досудове розслідування не може вважатись ефективним, ретельним, безстороннім, сумлінним та таким, що спрямоване на виконання завдань кримінального провадження.

Окрім цього, відповідно до вимог п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини 1 цієї статті якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Тобто, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Водночас, як вбачається з матеріалів кримінального провадження органами досудового розслідування не в повному обсязі проведено всі слідчі (розшукові) дії, для встановлення винної особи, а відтак передчасним є висновок, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, неможливо встановити.

Відмова прокурору у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження не позбавляє його можливості повторного звернення до суду із зазначеним клопотанням після проведення повного та всебічного досудового розслідування відповідно до норм КПК України.

Враховуючи вищенаведене, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме інтересам потерпілого, завданням та засадам кримінального провадження, принципу верховенства права та матиме формальний характер, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити, матеріали кримінального провадження №0000070 від 12.04.2017 року слід повернути прокурору.

На підставі викладеного та керуючись п. 3-1 ч. 1, ч. 4 ст. 284, ст. ст. 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 12.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, - відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000070, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - повернути до Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1