КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 20 липня 2022 року, апеляційну скаргу прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04 липня 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайськ Луганської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,
за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною покидати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю та покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів, а саме до 01 вересня 2022 року включно.

Не погоджуючись з таким рішення, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Зазначає, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що відносно підозрюваного неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як тримання під вартою.
Зокрема, наявний ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, що підозрюваний не має постійного місця роботи, не і навчається, не має на утримання недієздатних, малолітніх або неповнолітніх осіб, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років та розуміє про реальний термін покарання, який загрожує у разі визнання його винним.
Наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі, шляхом, підбурювання, вмовляння чи залякування, може впливати на показання свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки він проживає з ними в одному районі та останньому відомі їхні анкетні дані.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, який обґрунтовується відсутністю постійного місця роботи та стабільного джерела заробітку, наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні корисливого кримінального правопорушення.
На думку сторони обвинувачення, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04 липня 2022 року.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ ВП № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в Київській області, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 30 червня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування під № 0000575, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.
30 червня 2022 ОСОБА_10 затримано у порядку ст. 208

КПК України, а 01 липня 2022 рокуйому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

04 липня 2022 року слідчий слідчого відділення відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04 липня 2022 року у задоволенні клопотання відмовлено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною покидати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю та покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів, а саме до 01 вересня 2022 року включно.

Колегія суддів погоджується із прийнятим рішенням слідчого судді, вважає його законним, вмотивованим, та обґрунтованим з наступних підстав.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного ОСОБА_6 заслухано думку прокурора та захисників, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту іззастосуванням електронних засобів контролює в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України,враховуючи при цьому наявні докази про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує його.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролює достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків. Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими. Слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Крім того, слідчим суддею зазначено, про те. що прокурором не надані достатні дані на обґрунтування вимог ч. 2 ст. 183 КПК України, а також прокурором не доведено, з урахуванням особи підозрюваного, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобігання доведеним ризикам, тобто не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Із зазначеними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Твердження прокурора про те, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання зазначених у клопотанні ризикам, є непереконливими з урахуванням відсутності у матеріалах кримінального провадження даних про неналежну поведінку підозрюваного. Не надано таких даних прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_6 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без змін.

Колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та який застосовано в межах строку досудового розслідування.
Крім того, колегією суддів враховано те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 скеровано до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 04 липня 2022 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

Єдиний унікальний № 367/1980/22 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14
Провадження № 11сс/824/2847/2022 Доповідач ОСОБА_15

Категорія ст.181 КПК України