У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У провадженні головуючого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 знаходяться матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Під час розгляду вказаного кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_3 подано заяву про відвід головуючого судді, яку мотивовано тим, що на думку обвинуваченого суддя ОСОБА_4 є упередженим при розгляді даної справи та підлягає відводу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, з огляду на наступне.

Захисниками під час судового розгляду було подано ряд клопотань, зокрема клопотання про виклик експерта, який виконував судову молекулярно-генетичну експертизу ОСОБА_5 , проте суддя не задовольнив таке клопотання та в свою чергу не буде враховувати клопотання про виключення доказів у справі.

На думку обвинуваченого, суддя є упередженим та підлягає відводу з вказаних підстав.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав заявлений судді ОСОБА_4 відвід з наведених письмово підстав.

У судове засідання прокурор не з`явився, причини неявки суду невідомі.
Захисники у судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду невідомі.
Особа, якій заявлено відвід, письмових пояснень не надала.

Виходячи з принципу диспозитивності, згідно з яким сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, суд вважає за можливе розглянути питання щодо відводу судді за відсутності захисників обвинуваченого та прокурора, оскільки неявка останніх не перешкоджає вирішенню даного питання.
Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши заяву про відвід головуючого судді та ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що головуючим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 розглядаються матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено відвід головуючого судді з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України про що подано письмову заяву.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтями 75, 76 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Однією з таких підстав є наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, судді або присяжного (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що обставинами, які на думку обвинуваченого викликають сумнів у неупередженості головуючого судді при розгляді кримінального провадження, є відмова головуючого у задоволенні клопотання сторони захисту.

Ключовим аспектом відводу, як цілісного інституту кримінального провадження, є упередженість судді при розгляді справи, яка перебуває у його провадженні. Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши наведені доводи заяви про відвід, суд констатує, що припущення заявника (обвинуваченого) щодо обставин, які викликають його сумніви у неупередженості головуючого судді у даній справі, є фактично незгодою з процесуальними діями та рішеннями судді під час судового розгляду кримінального провадження, яким суд першої інстанції не вправі надавати оцінку.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Тобто, наявність у осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду та судових рішень чинному законодавству України не можуть бути підставою згідно зі ст.ст. 75, 76 КПК України для відводу судді, всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням.

Таким чином, суддя прийшов до висновку, що заява про відвід судді є необґрунтованою, не містить посилання на обставини, які виключають участь судді в розгляді даної справи, та, відповідно, не є підставами для відводу чи самовідводу.

Така позиція суду базується на практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Однак, ті підстави, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід головуючого судді ОСОБА_4 не містять належних та підтверджених даних, які б викликали сумнів у неупередженості судді при вирішенні справи, оскільки не свідчать про упередженість судді, яка визначена п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, у тому числі у розрізі тлумачення у практиці ЄСПЛ, а є лише його власними припущеннями.

При цьому у заяві про відвід не наведено фактів прояву головуючим суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у розгляді справи, в межах якої подано заяву про відвід.

Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу головуючого судді в ході розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки заявником не наведено підстав, визначенихст.ст.75,76 КПК України для відводу головуючого судді та не надано доказів упередженості або особистої заінтересованості судді, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 3, 21, 75, 76, 80, 81, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1