Справа №295/4132/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000065 від 16.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому вказав, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000065 від 16.04.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , відповідно до наказу №31/ОС-18 від 16.03.2018 призначений на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)», маючи спеціальне звання старшого сержанта внутрішньої служби та будучи працівником правоохоронного органу відповідно до статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, придбав, зберігав та переніс до Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» з метою подальшого збуту у місця позбавлення волі наркотичний засіб канабіс, який відповідно до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , маючи на меті умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та при невстановлених обставинах незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який упакував у прозорий пакет та замотав клейкою ізоляційною стрічкою синього кольору, таким чином, що пакунок набув шароподібної форми та незаконно зберігав до 16.04.2022. У подальшому, продовжуючи умисні дії, маючи прямий умисел направлений на збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, у місця позбавлення волі, 16.04.2022 ОСОБА_4 помістив пакунок шароподібної форми з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, у спідню білизну. Продовжуючи виконання вищезазначеного прямого умислу, 16.04.2022 ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)», розташованої за адресою: проспект Незалежності, 172, м. Житомир, де, будучи членом групи, що забезпечує нагляд на добу цієї установи, відповідно до відомості про забезпечення нагляду на добу у Державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)», о 08:00 год. 16.04.2022 зайшов із прихованим у спідній білизні пакунком з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, на охоронювану територію вказаної колонії та заступив на добове чергування. Таким чином, ОСОБА_4 16.04.2022 переніс на територію Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» з метою збуту у місця позбавлення волі пакунок шароподібної форми з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, де в подальшому був викритий працівниками оперативного відділу Державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)», які під час особистого догляду у приміщенні кімнати для догляду співробітників установи виявили у спідній білизні ОСОБА_4 пакунок шароподібної форми з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.
Згідно висновку експерта №СЕ-19/106-22/2937-НЗПРАП від 16.04.2022, надана на експертизу речовини рослинного походження зеленого кольору, яка містилась у пакунку шароподібної форми, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено «канабісом», масою 34,216 грама, що, відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 не є великим розміром. Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів в місця позбавлення волі.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів свідків, висновками судових експертиз та іншими матеріали у їх сукупності.
09.05.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, задля уникнення від кримінальної відповідальності, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Також, що підозрюваний ОСОБА_4 , може шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим способом вплинути на осіб, котрим відомо про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, з метою зміни їхніх показань, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду. Крім того, на думку органу досудового розслідування наявний ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаний про обставини кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, матиме реальну можливість будь-яким чином перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, а відповідно наданню їм належної правової оцінки та забезпеченню прийняття законних, обґрунтованих і неупереджених процесуальних рішень у розумні та/або передбаченні КПК України строки.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому підстав, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний в судовому засіданні відмовився надавати пояснення відповідно до ст. 63 Конституції України.
Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Згідно статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частинами 2 та 3 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
У зв`язку з наведеним, оскільки під час розгляду клопотання прокурором доведено обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, але не доведено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, слідчий суддя вважає за можливе у відповідності до ч. 3 ст. 194 КПК України, застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховуються обставини, за яких було скоєно кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 та те, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, є учасником бойових дій.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, молодий вік, раніше не судимий, одружений, слідчий суддя доходить висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 10 липня 2022 року.
Покласти на ОСОБА_4 наступний обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.
У разі невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1