У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2022 Справа №607/4798/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, республіка Азербайджан, вірменина, особи без громадянства, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2022 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000048 від 30 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 30 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_8 .
З цією метою, 29 березня 2022 року приблизно о 11 годині ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_8 з абонентським номером НОМЕР_2 та домовився про зустріч.
Цього ж дня, в обідню пору ОСОБА_4 прийшов до перукарні «Імперія краси», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Гетьмана Івана Мазепи, 5, Тернопільська область. Перебуваючи за вказаною адресою, реалізовуючи свійзлочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 висловив незаконнувимогу ОСОБА_8 щодо передачі грошових коштів в сумі 10 000гривень, погрожуючи при цьому потерпілому насильством та спричиненням тілесних ушкоджень, які потерпілий сприйняв за реальні. При цьому, ОСОБА_4 наніскілька ударів ОСОБА_8 в область тулуба та обличчя, від чого потерпілий відчув фізичну біль. В результаті цього, боячись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_8 того ж дня, 29 березня 2022 року о 14 год. 29 хв. користуючись терміналом, здійснив поповнення карткового рахунку № НОМЕР_3 , який повідомив йому ОСОБА_4 , через мобільний телефон, на суму 120 гривень.
В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, продовжував телефонувати до ОСОБА_8 та в ході розмови висловлював незаконну вимогу щодо передачі йому грошових коштів.
Так, 31 березня 2022 року, 1 квітня 2022 року та 7 квітня 2022 року ОСОБА_8 сприймаючи погрози ОСОБА_4 за реальні та боячись за своє життя і здоров`я здійснював перекази грошових коштів, користуючись терміналом на різні карткові рахунки, які йому по мобільному телефону повідомляв ОСОБА_4 . Так, 31 березня 2022 року ОСОБА_8 здійснив переказ грошових коштів в сумі 80 гривень, 1 квітня 2022 року 200 гривень та 7 квітня 2022 року 500 гривень.
Крім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, 6 квітня 2022 року в першій половині дня ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, з власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_8 з абонентським номером НОМЕР_2 та домовився про зустріч.
Цього ж дня, ОСОБА_4 приблизно о 11 годині прийшов до перукарні «Імперія краси», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Гетьмана Івана Мазепи, 5, Тернопільська область. Перебуваючи за вказаною адресою, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, висловив незаконну вимогу ОСОБА_8 щодо передачі грошових коштів в сумі 10 000 гривень, погрожуючи при цьому потерпілому насильством та спричиненням тілесних ушкоджень, які потерпілий сприйняв за реальні. В цей момент ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 один удар долонею правої руки по лівій частині обличчя потерпілого, від чого останній відчув фізичну біль, у зв`язку з чим, боячись за своє життя і здоров`я, того ж дня ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 700 гривень.
12 квітня 2022 року в першій половині ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_8 з абонентським номером НОМЕР_2 та домовився про зустріч.
Цього ж дня 12 квітня 2022 року в обідній час, близько 14 год. 30 хв., перебуваючи на ділянці дороги що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, залучив до вчинення даного злочину ОСОБА_10 , який не будучи обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_4 , підійшов до ОСОБА_8 з метою отримання грошових коштів в сумі 8000 гривень, після чого направляючись до ОСОБА_4 з грошовими коштами був зупинений працівниками поліції.
30 березня 2022 року за фактом вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненого в умовах воєнного стану внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.189 КК України.
12 квітня 2022 року в 14.40 год. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.208 КПК України.
13 квітня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене в умовах воєнного стану.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обґрунтованими.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого та просив у його задоволенні відмовити у зв`язку із необґрунтованістю підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189 КК України.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого, просить в його задоволенні відмовити.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000048 від 30 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України
У даному провадженні 12 квітня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене в умовах воєнного стану.
На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України. Зокрема, такими доказами є: протокол затримання ОСОБА_4 від 12.04.2022 року; протокол огляду місця події від 12.04.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 01.04.2022 року та 07.04.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 02.04.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 02.04.2022 року та 08.04.2022 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 від 08.04.2022 року; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи від 07.04.2022 року; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 05.04.2022 року; протокол обшуку від 12.04.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 12.04.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 12.04.2022 року; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.
Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
В свою чергу, підозрюваним не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілому у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України, так і поза її межами з метою уникнення відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.
Окрім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, а відтак останній може незаконно впливати на вказаних осіб з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань.
Крім того ризиком того, що підозрюваний ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні досудове слідство триває, не встановлено повного кола свідків та можливо учасників скоєння кримінального правопорушення, у зв`язку з чим знаходячись на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати провадженню шляхом надання вказівок іншим особам з метою приховання предметів та документів, що мають значення для досудового слідства.
Крім того слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_4 на даний час ніде не працює, не має постійного місця проживання, немає джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, для себе належних висновків не зробив, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та про можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого слід задовольнити та необхідно застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку слідчого судді, є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленої йому підозри, яка на переконання слідчого судді є обґрунтованою, а також застосування зазначеного запобіжного заходу зможе у повній мірі забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 виключає його утримання під вартою, слідчому судді не надано.
Слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
У зв`язку з цим, слідчий суддя враховує мотив та спосіб вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості.
Таким чином, в судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінальному правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
За змістом ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, що відноситься до злочинів, вчинених із погрозою застосування насильства, слідчий суддя враховуючи особу підозрюваного, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.1 ст.183 КПК України у кримінальному провадженні №0000048 від 30 березня 2022 року.
Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 23.59 год. 11 червня 2022 року, без визначення розміру застави, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1