ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2022 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 07 вересня 2022 року по 06 листопада 2022 року.
При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 , та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим. Окрім того, суд зазначив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, незаконно впливати на експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також судом враховані дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, що вказує на відсутність у останнього постійного джерела доходів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ставить питання про скасування вищевказаної ухвали суду та прийняття нової ухвали, якою застосувати відносно нього більш мякий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає, що прокурор ОСОБА_8 має особисту упередженість відносно обвинуваченого. Вважає, що задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції порушив ст.ст. 5, 6, 8 та 13 Конвенції. Зазначає, що клопотання прокурора подано з порушенням вимог ч. 1 ст. 199 КПК України щодо терміну його подачі. Посилається на недоведеність його вини прокурором, необґрунтованість підозри. Вважає, що посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та наведених у клопотанні про продовження строку тримання під вартою є абстрактними та загальними й не підтверджуються конкретними обставинами.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:
- обвинувачений, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;
- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.
У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу: : переховуватись від суду, незаконно впливати на експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та не зменшились.
Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду.
Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.
З огляду на ці обставини суд першої інстанції привів належні доводи щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи обвинуваченого про упередженість прокурор ОСОБА_8 повинні вирішуватися судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 81 КПК України та не впливають на питання продовження дії запобіжного заходу.
Так само посилання ОСОБА_6 на недоведеність його вини не можуть бути перевірені під час апеляційного перегляду ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу, оскільки це питання повинно бути розв`язано судовим рішенням, у якому суд вирішує обвинувачення по суті.
Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. За таких обставин не вбачається безумовних підстав для скасування чи зміни ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 вересня 2022 року без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3