Справа № 569/1557/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2022 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне кримінальне провадження №0000172 від 04 лютого 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Заріцьк Рівненського району Рівненської області, громадянка України, з вищою освітою, неодружена, не судима, на утримані має малолітню дитину, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 03 лютого 2021 року, близько 17 години 56 хвилин, керуючи автомобілем Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у технічно справному стані, рухаючись по вул. Богоявленській, зі сторони вул. Коновальця в напрямку проспекту Генерала Безручка, в м. Рівне, на перехресті вулиць Богоявленська Романа Шухевича та проспекту Генерала Безручка, в порушення вимог п.п. б) п. 2.3 та п. 16.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту Правила дорожнього руху), проявила неуважність до дорожньої обстановки, повертаючи ліворуч на зелений сигнал основного світлофора не дала дорогу та допустила наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 , що рухався в зустрічному напрямку прямо, на зелений сигнал світлофора.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота у вигляді розриву селезінки, ускладненого внутрішньочеревною кровотечею та крововтратою середнього ступеня важкості, вколоченого перелому голівки лівої плечової кістки на рівні великого горбика, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Порушення ОСОБА_4 , пункту 16.6 Правил дорожнього руху України, який передбачає, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України винним себе визнала повністю, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд її суворо не карати та не позбавляти волі і права керування, оскільки позбавлення права керування може залишити її без засобів для існування.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні надав покази, що відповідають матеріалам справи, вказав, що матеріальні та моральні збитки йому відшкодовані.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України,суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, погодилась з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого діяння, прокурор, потерпілий, обвинувачений, вважають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та при цьому, судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
При призначені покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином санкція якого передбачає визначений вид покарання - позбавлення волі.
Відповідно до статті 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно дост.67 КК України, не встановлено.
Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Зідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд, зваживши всі обставини кримінального провадження, враховує, що ОСОБА_7 вчинила тяжкий злочин з необережності, порушила вимоги Правил дорожнього руху, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, з огляду на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, врахувавши дані про особу винної, яка раніше не судима, визнала свою вину, а також відшкодувала спричинену матеріальну шкоду, її щире каяття суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та на підставі ст.75 КК України вважає доцільним звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, який є достатнім для того, щоб засуджена в умовах здійснення контролю за її поведінкою довів своє виправлення.
Дане покарання відповідає вимогам ст.50,65 КК України є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання про доцільність позбавлення ОСОБА_4 права керувати транспортними засобами суд виходить з наступного.
Згідно п.20, 21 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й мотиви допущених особою порушень правил дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, і з огляду на ці обставини визначати доцільність застосування до обвинуваченої додаткового покарання, зокрема позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд враховує, що ОСОБА_4 допустила порушення положень ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Одночасно, враховуючи відсутність у даному кримінальному провадженні обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, а також те, що ОСОБА_4 не одружена, має на утриманні малолітню дитину, а тому, суд вважає не доцільним призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та стягувати витрати на проведення експертиз.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

Керуючись статтями 118,124, 349, 368, 369, 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- автомобіль «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який визнаний речовим доказом та повернутий його власнику ОСОБА_4 вважати повернутим за належністю.
- велосипед «Pegasus», темно сірого кольору, який визнаний речовим доказом та повернутий під розписку його власнику (користувачу) ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю.
Скасувати арешт накладений ухвалою Рівненського міського суд від 15 лютого 2021 року на автомобіль «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1