Справа № 309/2086/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/409/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного 09.03.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000246, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
В ухвалі вказується на те, що 18.06.2021, прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулась до Хустського районного суду Закарпатської області з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СД Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0000246 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Відповідно до клопотання, у період з 09.02.2017 по 11.02.2017 невстановлена особа, шляхом вільного доступу до будинку АДРЕСА_1 , викрала ноутбук "LenovoG50-70", який належав ОСОБА_7 . 08.03.2017 ОСОБА_7 звернувся до Хустського РУП ГУНП Закарпатській області із заявою, у якій зазначив про вчинення вказаного вище кримінального правопорушення. Згідно з поясненнями ОСОБА_7 , він проживає за адресою АДРЕСА_1 , є приватним підприємцем і займається продажем автозапчастин. У нього вдома є особистий ноутбук "Леново", який він купив у 2015 році за 9000 грн. Цей ноутбук використовується ним у роботі і багато хто його бачив. Ноутбук зберігається у картонній коробці у приймальній кімнаті його будинку. З ним разом проживає 85-річна мати, і на його думку 11.02.2017, коли вона була вдома, хтось зайшов до будинку і, скориставшись тим, що його мати могла вийти на подвір`я, викрав вказаний ноутбук. Підозрює у вчиненні крадіжки громадян його села, а саме чоловіка на ім`я ОСОБА_8 по кличці " ОСОБА_9 ", який неодноразово приходив до нього по автозапчастини, а також ОСОБА_10 по кличці "Мігальчик", який також купляв у нього автозапчастини. У клопотанні також вказується на те, що у кримінальному провадженні Хустським ВП ГУНП в Закарпатській області направлено декілька запитів до ломбардів з приводу надання інформації чи здавався під заставу у кредит по всіх відділеннях ломбарду у період часу з 01.01.2017 ноутбук марки Lenovo G50-70, чорного кольору. У порядку статті 40 КПК України 10.03.2017 надано доручення з метою встановлення причетної особи до вчинення крадіжки, однак оперативними працівниками поліції жодної інформації, яка б становила оперативний інтерес не встановлено.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд визнав, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження повинно бути закритим тільки після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Окрім того, суд звертає увагу на те, що у положенні п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Суд вважає, що у кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_7 зазначив про осіб, яких він підозрює у вчиненні кримінального правопорушення, а саме чоловіка на ім`я ОСОБА_8 по кличці " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", та ОСОБА_10 по кличці " ОСОБА_11 ". Однак, з матеріалів кримінального провадження № 0000246 не вбачається що орган досудового розслідування вчиняв які-небудь дії щодо встановлення вищевказаних осіб для їх допиту з метою перевірки можливої причетності їх до вчиненого кримінального правопорушення. Зазначене, на переконання суду, свідчить про наявність реальної можливості встановити конкретну особу, яка може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. З огляду на наведене, суд визнає доречним посилання представника ОСОБА_12 на те, що крадіжку вчинено з проникненням до житла, що також може свідчити про неправильну кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави стверджувати, що у кримінальному провадженні №0000246 не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, що у свою чергу унеможливлює закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, в обґрунтування цього, зазначає, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим та дізнавачем проведено низку слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Однак, встановити таку особу не видалось за можливе, відповідно письмове повідомлення про підозру не складалось та не вручалось жодній особі. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що з дня вчинення кримінального правопорушення минуло понад чотири роки, що свідчить про закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тому, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що підстава для закриття кримінального провадження, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, є обов`язковою до застосування у випадку, якщо особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено, та у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. З огляду на це, прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, постановити нову, якою задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_13 підлягає закриттю.

Матеріали судового провадження розглядаються за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується те, що: сторони кримінального провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання; будь-яких клопотань про відкладення його розгляду на інший термін та даних про поважність причин їх неявки до апеляційного суду не подавали; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки у судове засідання будь-кого зі сторін кримінального провадження.

Пунктом 3 частини 1 статті 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені інші ухвали суду першої інстанції у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів судового провадження, прокурорка Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000246 за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За результатами розгляду клопотання судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання.

За змістом частини 10 статті 284 КПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена лише ухвала суду про закриття кримінального провадження, що свідчить про те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості оскарження рішення суду про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, у тому числі й на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вищенаведене свідчить про те, що ухвала суду про відмову задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає.

Наведене вище також свідчить про те, що прокуроркою ОСОБА_6 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України у разі, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, слідчого судді, яке не підлягає оскарженню, колегія суддів апеляційного суду керується ч. 6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурорки ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду від 29.07.2021, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурорки ОСОБА_6 , апеляційний суд бере до уваги те, що в Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. ст. 284, 392, 399, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_13 , на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного 09.03.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :