гСправа № 187/492/22 Провадження №1-кп/0187/146/22
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" липня 2022 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000075 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт Петриківка, Петриківського (нині Дніпровського) району, Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; громадянин України; освіта середня; не працює; не одружений; паспорт громадянина України (картка) № НОМЕР_1 виданий 07.09.2018 органом №1257; запис в Єдиному державному демографічному реєстрі №15;

раніше судимий: 1) 24.04.2007 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

2) 17.10.2008 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області, за ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

3) 16.07.2009 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 395 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

4) 16.01.2013 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

5) 10.10.2013 вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

6) 20.07.2017 вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області, за ч. 3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, який частково скасовано вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2017 та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, повторно вчинив умисний корисливий злочин за таких обставин.

Так, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 по всій території України введено воєнний стан.

Будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, повторно, в середині квітня 2022 року (більш точної дати під час судового розслідування не встановлено), у вечірній час доби, ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, прибув до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, спробував відчинити вхідні двері та шляхом поштовху, пошкодивши двері, відчинив їх та проник до середини. Після чого, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, викрав з середини зазначеного будинку металобрухт кольорових металів загальною вагою 10,5 кг, вартість якого становить 441 грн.

В подальшому ОСОБА_5 , продовжив свої протиправні дії, направлені на викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав металобрухт чорних металів, котрий був розміщений біля вищевказаного будинку та переніс його за місцем свого мешкання.

Продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, маючи єдиний умисел направлений на викрадення металобрухту, останній неодноразово повертався (не менше п`яти разів) до домоволодіння потерпілої розташованого за вищевказаною адресою, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця. Загальна вага викраденого металобрухту становить 167,2 кг., вартість якого дорівнює 1304,16 грн.

Довівши свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 , з викраденим майном, яке належить ОСОБА_6 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив матеріального збитку ОСОБА_6 на загальну суму 1745,16 грн.

За вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що дійсно в період воєнного стану проник на території домоволодіння та безпосередньо до приміщення будинку, звідки викрав металобрухт. Двері відчинив поштовхом. Щоб перенести металобрухт до себе він повертався від 5 до 10 разів. Більш детально, він все пояснював та показував на слідчому експерименті за його участі. Коли він намагався вивезти металобрухт на автомобілі, був помічений іншими особами, злякався та втік. Щодо ваги та вартості викраденого металобрухту вважає докази переконливими, а отже заперечення з цього приводу відсутні. Йому здалося, що будинок покинутий, але він усвідомлював, якщо господарі повернуться, то йому доведеться відповісти за свій вчинок. При цьому підтвердив, що він не з`ясовував чи дійсно будинок є покинутим.

Судом, під час розгляду, безпосередньо досліджені докази надані стороною обвинувачення, щодо достовірності та допустимості яких, з боку сторони захисту ніяких зауважень заявлено не було.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим, на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення, його провина повністю підтверджується сукупністю досліджених та оцінених судом у порядку визначеному ст. 94 КПК України таких доказів, а саме:

- витягом з ЄРДР від 20.04.2022, довідками про реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) від 19.04.2022 №№1138, 1142, протоколом прийняття заяви від 19.04.2022, відповідно до яких ОСОБА_6 звернулась до ВП №10 з заявою про притягнення до відповідальності невстановленої особи, яка в період часу з 17.04.2022 по 19.04.2022 проникла до будинку АДРЕСА_3 , звідки викрала її майно;

- постановами про призначення групи слідчих та групи прокурорів у кримінальному провадженні від 20.04.2022, згідно яких відповідні слідчі та прокурори приймали участь у відповідних слідчих діях, та приймали відповідні процесуальні рішення;

- протоколом огляду місця події від 19.04.2022 з фототаблицею до нього, протоколом огляду місця події від 19.04.2022, заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що вони не заперечують проти огляду території домоволодіння по АДРЕСА_3 , згідно яким проведено огляд відповідної території та будинку, та зафіксовано місця, де маються сліди недавно розміщених предметів, вигляд вхідних дверей, приміщень;

- протоколом огляду місця події від 20.04.2022 з фототаблицею до нього, постановою про долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 20.04.2022, згідно якими за участі ОСОБА_6 та понятих, проведено зважування металобрухту, а саме: металобрухт чорних металів загальною вагою 167 кг 200 г, та алюміній вагою 10 кг 500 г, які визнані речовими доказами;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.04.2022, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 , вказала на особу, яка намагалася вивезти металобрухт на автомобілі, в якій вона впізнала ОСОБА_5 ;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 20.04.2022, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала серед металевих речей і предметів, які належать їй;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.04.2022, згідно яких свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вказали на особу, яка перевозила металобрухт на автомобілі, в якій вона впізнала ОСОБА_5 ;

- висновком експерта №1107/22 від 05.05.2022, який складено на підставі постанови слідчого про призначення судово-товарознавчої експертизи від 05.05.2022, згідно яким ринкова вартість брухту чорних металів загальною вагою 167,2 кг складає 1304,16 грн (без урахування ПДВ), брухту алюмінію 10,5 кг 441 грн (без урахування ПДВ), а всього 1745,16 грн (без урахування ПДВ);

- повідомленням про підозру від 20.05.2022, та протоколом проведення слідчого експерименту від 20.05.2022 за участі обвинуваченого з фототаблицею до нього, згідно якого обвинувачений спочатку розповів, що сталося та як, що відповідає змісту повідомленню про підозру.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, вчинив злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості, характер, спосіб та наслідки вчиненого злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого та поведінку після вчинення, зокрема за місцем мешкання обвинувачений характеризується посередньо; не одружений; не працює; за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває; за даними ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на військовому обліку; раніше неодноразово судимий; при цьому вчинив злочин проти власності, який в силу ст. 12 КК України, є тяжким; свою вину визнав, сприяв у розкритті злочину; потерпілій повернуто викрадене майно, що нею підтверджено у відповідній заяві від 31.05.2022.

Також, суд враховує досудову доповідь від 20.06.2022, згідно якої представник органу пробації ОСОБА_10 , робить висновок, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Обставиною, що пом`якшує покарання є визнання вини та сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання в межах пред`явленого обвинувачення судом не встановлені.

Суд не враховує в якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів, оскільки відповідно до ст. 34 КК України рецидивом кримінальних правопорушень, зокрема злочинів, визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Пункт 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК України. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше був засуджений за вчинення умисних злочинів, останній раз проти власності та проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а саме: за ч. 3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, судимість за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, вчинив новий умисний злочин проти власності, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, з кваліфікуючою ознакою повторність, а тому сторона обвинувачення безпідставно вказала в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.

Вирішуючи питання призначення покарання суд виходить з такого.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (стаття 41 Конституції України).

Санкція ст. 185 ч. 4 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

У судових дебатах, прокурор просив суд при призначенні покарання врахувати обставини справи і зібрані стороною обвинувачення дані, які характеризують обвинуваченого, та пропонував призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Сторона захисту при призначенні покарання просила суд врахувати положення ст. 65 КК України. Зокрема врахувати обставини, які пом`якшують покарання, а саме: факт визнання вини обвинуваченим та його щире каяття, а також сприяння у розкритті злочину. Також просили врахувати, що на його утриманні знаходять чужі діти, яких він сприймає як своїх. Обвинувачений просив призначити міру покарання з урахуванням положень ст. 75 КК України, оскільки він вже зробив для себе висновки і хоче налагодити нормальне життя.

Щодо доводів сторони захисту про наявність щирого каяття.

Суд зазначає, що щире каяття не слід ототожнювати з визнанням провини в скоєному злочину.

Щирий жаль із приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, насамперед повинен виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити негативні наслідки скоєного тощо.

Факт щирого каяття обвинуваченого в скоєнні злочину не відображається в матеріалах кримінального провадження, а обмежується лише словами, які він сказав під час судового розгляду. При цьому, викрадене майно повернуто поза волею та бажанням обвинуваченого.

Так само не відображається в матеріалах справи факт утримання дітей.

З огляду на викладене, з урахуванням обставин справи, а також обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкції статті закону, встановленої Особливою частиною КК України за вчинений злочин у виді позбавлення волі реально в найнижчий межі. Виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, чи його відбування, судом не встановлено, зокрема як зазначалося вище обвинувачений неодноразово судимий за корисливі злочини, стосовно нього приймалися рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак висновків для себе він не зробив на шлях виправлення не став, та вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності в період дії воєнного стану.

Суд приходить до висновку, що покарання у виді позбавлення волі, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами. Це покарання буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої асоціальної поведінки обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Щодо речових доказів.

Так, постановою слідчого від 20.04.2022 долучено до матеріалів кримінального провадження речові докази, а саме: металобрухт чорних металів загальною вагою 167 кг 200 г, та алюміній вагою 10 кг 500 г, які визнані речовими доказами.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Оскільки у провадженні ухвалюється обвинувальний вирок, а речові докази металобрухт належить ОСОБА_6 , який був їй переданий під розписку, тому слід вважати його повернутим власнику.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

Щодо відшкодування процесуальних витрат.

Так, за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1107/22 від 05.05.2022 складено висновок експерта. Ціна проведеної експертизи становить 200 грн.

Враховуючи, що призначена експертиза та складений за нею висновок є належним, її призначення на досудовому слідстві було доцільним, з урахуванням ч.1 ст. 126 та ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним здійснити розподіл процесуальних витрат та стягнути з обвинуваченого на користь експерта ОСОБА_11 процесуальні витрати пов`язані з залученням експерта.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

До обвинуваченого на підставі ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23.05.2022 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по 19.07.2022.

Суд, вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили, що на теперішній час слугуватиме меті забезпечення виконання призначеного вироком суду покарання.

Строк відбування покарання підсудному слід рахувати з моменту фактичного затримання останнього.

Інших заходів забезпечення кримінального провадження не застосовувалося.

Керуючись статтями 337, 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази:

1) металобрухт чорних металів загальною вагою 167 кг 200 г, та алюміній вагою 10 кг 500 г вважати повернутими ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь експерта ОСОБА_11 процесуальні витрати по проведенню експертизи №1107/22 від 05.05.2022 в розмірі 200 (двісті) грн.

Залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1