печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000531, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року (справа № 757/27576/21-к) на будинок, загальною площею 1111.1 кв. м., житловою площею 160 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді від 26.05.2021 накладено арешт на майно ОСОБА_4 необґрунтовано. Так, адвокат зазначає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вказав, що є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Водночас, заявник вважає, що накладення арешту на майно за цією підставою є неприпустимим, оскільки ані ОСОБА_4 , ані його нерухоме майно не мають жодного відношення до кримінального провадження, власник майна не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, в якому жодній особі не повідомлено про підозру. Крім того, адвокат вказує, що на означене майно вже накладався арешт з метою забезпечення цивільного позову у цивільній справі № 757/48375/20-ц, що свідчить про намагання цивільного позивача ОСОБА_5 не тільки в рамках цивільного провадження, а й в межах кримінального провадження стягнути одну й ту саму суму коштів, яку власник арештованого майна ніколи не надавав позивачу. Також, адвокат зауважує, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання цивільного позивача про арешт майна, не вжив заходів для виклику власника майна у судове засідання, що унеможливило реалізацію останнім своїх процесуальних прав під час розгляду клопотання про арешт його майна, який є неспівмірним розміру завданої шкоди.

На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_3 зазначає, що ухвала слідчого судді, якою накладено арешт на вищезазначене майно, є незаконною та неналежним чином вмотивованою, а арешт на нерухоме майно ОСОБА_4 було накладено безпідставно та необґрунтовано, а тому він підлягає скасуванню відповідно до ст. 174 КПК України.

Особа, яка звернулась із означеним клопотанням, адвокат ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату і час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Особа, за клопотанням якої накладено арешт на вказане майно, адвокат ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

З урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, положень ч. 2 ст. 174 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, матеріали судової справи № 757/27576/21-к, в рамках якої накладено арешт, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Печерським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000531 від 17.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2021 (справа № 757/27576/21-к) за клопотанням адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 накладено арешт на нерухоме майно, а саме будинок, загальною площею 1111.1 кв. м., житловою площею 160 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною суб`єктам державної реєстрації (нотаріусам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно і органам державної реєстрації прав), суб`єктам державної реєстрації, визначених приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо внесення записів пов`язаних з зміною власника, іпотекодержателя, інших записів пов`язаних з відступлення права вимоги за договорами забезпечення, а також із забороною розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для скасування арешту.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на вищевказане майно, слідчий суддя дійшов висновку, що є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки є співмірною розміру завданої шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) визначені частиною шостою ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Водночас, як встановлено слідчим суддею в ході розгляду означеного клопотання, у кримінальному провадженні № 0000531 ОСОБА_4 не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Окрім того, в рамках вказаного кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні розслідуваного кримінального правопорушення, а відтак накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення на даній стадії провадження є передчасним.

Згідно з ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Поряд з тим, як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання про накладення арешту, останні не містять даних щодо вартості арештованого майна, які б надали можливість дійти висновку щодо її співмірності розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та зазначеної у цивільному позові, який пред`являвся в рамках вказаного кримінального провадження, а відтак застосований захід забезпечення кримінального провадження не можна вважати пропорційним розміру заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.

З урахуванням викладеного, вважаю наявними підстави для задоволення клопотання та скасування арешту на означене майно, яке належить ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 170-174, 369, 371 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000531 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2021 по справі №757/27576/21-к на будинок, загальною площею 1111.1 кв. м., житловою площею 160 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1