Справа № 932/3202/22
Провадження № 1-кс/932/1636/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000363 від 20.05.2022 року, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду звернувся слідчий СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 із вищевказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), шляхом заборони розпоряджатись цим майном.

Клопотання згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20.06.2022 року, надійшло слідчому судді ОСОБА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000363 від 20.05.2022 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.02.2022 року невстановлені особи, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом довіри заволоділи майном (квартирою) ОСОБА_5 , чим спричинили останній матеріальну шкоду, розмір якої встановлюється.

Постановою слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 03 червня 2022 року, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 визнано речовим доказом.

Сторона обвинувачення вказує, що на теперішній час виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаної житлової квартири. Вказаний захід забезпечення є необхідним, оскільки його незастосування спричинить шкоду досудового розслідуванню, оскільки фактично, невстановлені особи, шляхом підробки офіційних документів, заволоділи правом власності на вищевказану квартиру, та можуть здійснити її подальше відчуження.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, на задоволенні клопотання наполягає.

Дослідивши матеріали клопотання, виходжу з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що слідчим відділенням ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000363 від 20.05.2022 року.

Відомості про це кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України.

Встановлено, що власник квартири ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_5 розпоряджатися квартирою за адресою: АДРЕСА_2 . В квартирі проживав її син.

23.02.2022 року потерпілій та її сину повідомили сусіди, що невідомі особи зламали двері до цієї квартири та міняють замки. Син одразу виїхав туди, проте ці особи повідомили, що вони є новими власниками, однак не надали жодних документів, які б підтверджували право власності на цю нерухомість. Між тим, власник квартири перебував увесь час за кордоном, в Російській Федерації, тож не міг нікого уповноважити на продаж цієї квартири, а також не міг самостійно укласти договір купівлі-продажу, дарування тощо. Наведене у сукупності свідчить, що невідомі особи підробили офіційні документи та у незаконний спосіб заволоділи квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що спірна квартира дійсно відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню. Цей об`єкт нерухомості може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, оскільки сама квартира була об`єктом протиправних дій невідомих осіб.

Згідно постанови слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , є предметом кримінально-протиправних дій та може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, слідчий суддя вбачає наявність підстав для накладення на неї арешту. Також є потреба у збереженні даного речового доказу, і запобігання ризику подальшого відчуження квартири на користь третіх осіб.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий не прохає встановити заборону чи обмеження користування квартирою, тож в даному випадку адекватним і пропорційним заходом буде накладення арешту на вищевказане майно із встановленням заборони відчуження та розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, клопотання слідчого визнається обґрунтованим, і його належить задовольнити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000363 від 20.05.2022 року, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), встановивши заборону відчуження та розпорядження вищевказаною квартирою.

Ухвала внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ