Справа № 369/3102/22
Провадження №1-кс/369/472/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , за матеріалами кримінального провадження № 0000721 від 27.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні злочину,

В С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , яке було мотивоване тим, що слідчим відділом Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000721 від 27.03.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2022 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 військовозобов`язаного ОСОБА_6 призвано по загальній мобілізації на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлено для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому рядовий ОСОБА_6 зарахований до 14 взводу 3 роти 5 батальйону військової частини НОМЕР_1 та направлений для виконання бойових завдань на території Київської області.

Так 26.03.2021 близько 11 години 40 хвилин у кімнаті квартири, розташованої на першому поверсі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , що за GPS-координатами 50,4113636, 29,8013246, у ОСОБА_6 раптово виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин із знайомим військовослужбовцем цієї ж військової частини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході якого у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення умисного вбивства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем та маючи достатні навички володіння стрілецькою зброєю, взяв у руки закріплений за ним автомат АК-74 № НОМЕР_2 із спорядженим магазином, підійшов до ОСОБА_7 , який у той час лежав на ліжку, зняв автомат із запобіжника, відвів затворну раму назад до кінця і відпустив її, надіславши таким чином патрон в патронник, після чого здійснив прицільний простріл чергою у голову ОСОБА_7 , внаслідок чого настала смерть останнього.

27.03.2022 о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

28.03.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 27.03.2022;

- речовими доказами, які були вилучені час огляду трупа ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду від 28.03.2022 у ході якого вилучено АК-74 №2094862;

- речовим доказом, який був вилучений під час огляду 28.03.2022;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 від 28.03.2022;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , отриманими під час його допиту 27.03.2022 та 28.03.2022, щодо обставин кримінального правопорушення;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , отриманими під час його допиту 27.03.2022, щодо обставин кримінального правопорушення;

- показаннями підозрюваного ОСОБА_6 , отриманими під час його допиту 27.03.2022 та 28.03.2022, щодо обставин кримінального правопорушення;

- іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, при визначенні обґрунтованості підозри необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, а саме у рішеннях у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою.

Також, розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність ОСОБА_6 до вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке безальтернативно передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Ризик знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_10 вчинено за місцем несення служби, куди останній у разі звільнення з під варти повернеться та буде мати доступ до квартири, де можуть зберігатись сліди вчинення злочину, на які можуть вказати свідки та/або потерпілі які ще не допитані у кримінальному провадженні, які можуть бути безперешкодно знищенні, спотворенні або приховані підозрюваним, що створить значну перешкоду органу досудового у встановленні обставин вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, наявні у місці вчинення кримінального правопорушення сліди пострілів вогнепальної зброї та кульових отворів мають велике значення для повноти встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення під час проведення балістичної та інших судових експертиз.

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні: обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, що може свідчити про схильність підозрюваного до вчинення дій насильницького характеру, зокрема, і до інших учасників кримінального провадження. Вплив ОСОБА_6 на свідків у кримінальному провадженні шляхом залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення може призвести до неможливості притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем військової служби за призовом на час мобілізації, на особливий період, що обумовлює можливість вчинення ним військового кримінального правопорушення пов`язаного з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, у разі переховування від органу досудового розслідування та суду.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_6 не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків та запобіганню вищезазначеним ризикам.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тому слідчий просив застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000721 від 27.03.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці у межах строку досудового розслідування.

Прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задоволити.

Розгляд клопотання здійснюється без участі підозрюваного ОСОБА_6 з врахуванням окремих складнощів, які виникають із повноцінною реалізацією положень кримінального процесуального законодавства в умовах воєнного стану та збройної агресії РФ відносно України, ведення на території м. Києва та Київської області активних бойових дій, та у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці сторін та учасників кримінального провадження, на підставі рекомендацій наданих в листі Верховного Суду від 03 березня 2022 року № 2/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану».

Захисник ОСОБА_4 проти вимог клопотання заперечувала та просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжних захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні, зокрема, докази свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання слідчого на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

В даному випадку, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, знаючи про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його судом винуватим, може переховуватись від суду, тим самим може вчинити ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( Panchenkov . Russia ( Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: підозрюваний ОСОБА_6 є військовослужбовцем, підозрюється у вчиненні злочину під час дії на території України воєнного стану.

Ризик знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_10 вчинено за місцем несення служби, куди останній у разі звільнення з під варти повернеться та буде мати доступ до квартири, де можуть зберігатись сліди вчинення злочину. Зокрема, наявні у місці вчинення кримінального правопорушення сліди пострілів вогнепальної зброї та кульових отворів мають велике значення для повноти встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення під час проведення балістичної та інших судових експертиз.

Ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні: обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, що може свідчити про схильність підозрюваного до вчинення дій насильницького характеру, зокрема, і до інших учасників кримінального провадження. Вплив ОСОБА_6 на свідків у кримінальному провадженні шляхом залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення може призвести до неможливості притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем військової служби за призовом на час мобілізації, на особливий період, що обумовлює можливість вчинення ним військового кримінального правопорушення пов`язаного з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, у разі переховування від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя, оцінює всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; його репутацію; міцність соціальних зав`язків.
Враховуючи вищевикладені обставини та встановлену слідчим суддею ступінь ризиків та характеризуючи обставин, до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства.

При цьому, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам з урахуванням ступеня встановлених ризиків та характеризуючи матеріалів стосовно підозрюваного.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Між тим, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями177та178цьогоКодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З вище наведених підстав слідчий суддя, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість відповідного клопотання та необхідності його задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання -задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, а саме до 25 травня 2022 року (включно).
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1