У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2022 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі :
головуючого судді судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю, у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000181 від 25.02.2021 р., за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт, затверджений прокурором ОСОБА_8 16.07.2021 р., у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 25.02.2021 р., за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України.

На підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 18.08.2022 було продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 16 жовтня 2022 року включно.

У судове засідання, призначене на 06.10.2022 р., не прибули потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими не вдалось встановити зв`язок через систему Ізікон, потерпілі заперечували проти продовження розгляду кримінального провадження у їх відсутність, у зв`язку із чим, із врахуванням думок учасників кримінального провадження, судом було постановлено відкласти судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор просив вирішити питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 тримання під вартою ще на 60 днів без права внесення застави. Зазначив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначив суд у своїх ухвалах про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати і до тепер. Пояснив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1, 3 ст. 301 КК України, які належать до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів, за вчинення яких обвинуваченому може загрожувати покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене йому за вироком суду, на переконання прокурора, обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. Обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово виїжджав на тривалий час за межі України, з метою працевлаштування на території іноземних держав, що свідчить про можливість залишення обвинуваченим території України з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їхніх показань на його користь, оскільки свідки у справі ще не допитані. Обвинувачений ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не прибувати у судові засідання, іншим чином затягувати розгляд кримінального провадження. Також, обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на розгляді Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Зазначив, що обвинувачений схильний до нанесення тілесних ушкоджень жінкам, з якими він зустрічається, що підтверджується ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2018, якою у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України. Прокурор зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти продовження тримання його під вартою обвинуваченого, від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 до суду надійшло письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю із забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_3 цілодобово, строком на 60 днів. Клопотання сторона захисту обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, до свого затримання працював лікарем-реабілітологом в «Спорт-Ленд», є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має на утримання мати пенсійного віку ОСОБА_13 , 1950 року народження, має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_4 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, мати обвинуваченого готова надати йому для проживання власну квартиру по АДРЕСА_3 , що свідчить, на переконання сторони захисту, про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_7 , просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням засобу електронного контролю за місцем проживання його матері, зазначеним у клопотанні захисника.

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 просили продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати ризики, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, протиправно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки Вишгородським районним судом міста Києва розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. У зв`язку із чим потерпіла сторона заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну останньому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, оскільки, на переконання сторони обвинувачення, ризикам, які продовжують існувати, може запобігти тільки застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження стосовно доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю, суд приходить до наступних висновків.
Оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 16.10.2022, однак судове слідство по кримінальному провадженню не завершено та не прийнято остаточного рішення, враховуючи те, що не відпали ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховування від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення), враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 04.12.2022 року включно.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, та нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, за вчинення яких обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Крім того, протягом 2016, 2018, 2019, 2020 років ОСОБА_6 неодноразово виїзжав з України, що може свідчити про існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчиняти дії, спрямовані на виїзд за межі України з метою уникнення від кримінальної відповідальності, яка може йому загрожувати у випадку встановлення судом під час розгляду справи по суті винуватості останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Суд також визнає доведеним та таким, що продовжує існувати, ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показів, оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 під час виконання вимог ст. 290 КПК України стали відомими анкетні та контактні відомості свідків у даному кримінальному провадженні, які ще судом не допитані.

Суд вважає доведеними також і продовження існування ризику, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, кримінальне провадження за даних обставин перебуває на розгляді Вишгородського районного суду Київської області. У рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 24.01.2022 року включно, із правом внесення застави у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 грн., яка була внесена за обвинуваченого ОСОБА_6 26.11.2021 року, у зв`язку із чим його було звільнено з-під варти з ДУ «Київський слідчий ізолятор» 26.11.2021 р. Судом також при оцінці наявності даного ризику враховується і та обставина, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2018 року ОСОБА_6 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України з нереабілітуючих підстав, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не судимий, має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , має місце реєстрації у АДРЕСА_4 , відносно нього на розгляді Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, обвинувачений є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_14 , яка з ним не проживає, має освіту лікаря-венеролога, мати похилого віку, що свідчить про наявність в обвинуваченого ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків.

Однак, наявність в обвинуваченого ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків та постійного місця проживання не нівелює продовження існування встановлених судом ризиків, які вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, перебуваючи на свободі, чинити протиправний тиск на свідків, яких суд ще не допитав, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Продовження існування вказаних вище ризиків, із врахуванням стадії судового розгляду даного кримінального провадження, навіть не зважаючи на наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків, вказують на неможливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, який би міг забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, аніж тримання під вартою.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, оскільки, як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_6 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_15 , суд доходить висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 при обранні відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ч. 3 ст. 331, ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суддя, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю, - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України, строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 грудня 2022 року включно.

Визначити строк дії ухвали - до 04 грудня 2022 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Судовий розгляд кримінального провадження відкласти на «22» листопада 2022 року на 14 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1