УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2022 року

м. Київ
справа № 372/1145/21
провадження № 51-869 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року,
встановив:
Як вбачається із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Обухівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення.

В задоволенні клопотання про передачу обвинуваченого ОСОБА_5 на поруки трудового колективу відмовлено.
Апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задоволено частково.
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року змінений, а саме: - виключено з вироку посилання на наявність пом`якшуючої покарання обставини у виді "щирого каяття"; цивільний позов представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 у відшкодування заподіяної йому моральної (немайнової) шкоди 100 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 у відшкодування заподіяної їй моральної (немайнової) шкоди 100 000 грн.
В решті вирок районного суду залишено без зміни.
Захисник у касаційній скарзі ставить питання про перевірку рішень суду першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосування ст. 47 КК України до ОСОБА_5 , вказує на безпідставну відмову судами у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_9 про взяття засудженого на поруки трудового колективу та звільнення його від кримінальної відповідальності.
При цьому, захисник в порушення вищевказаних вимог закону належного обґрунтування зазначеним доводам не наводить, оскільки не вказує, яким саме умовам та підставам звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею на поруки, визначеним ст. 47 КК України, судами першої та апеляційної інстанцій не дана належна оцінка.
Крім того, захисник зазначає про неправомірність висновку суду апеляційної інстанції про відсутність у засудженого щирого каяття, проте належним чином свої доводи не обгрунтовує.
Таким чином захисник не конкретизує, у чому саме полягало неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій, як воно вплинуло на законність та обґрунтованість постановлених судових рішень і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Крім того, захисник в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України не надає копій оскаржуваних судових рішень.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3