Справа № 357/4597/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000040 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Северинівка Таращанського району Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, у військовому званні «старший солдат», посада: «солдат резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 », учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у військовому званні «старший солдат», перебуваючи на посаді солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 21 год. 00 хв. 15.05.2022, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , та до 08 год. 00 хв. 31.05.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

31.05.2022, о 08 год. 00 хв., старший солдат ОСОБА_3 з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 .

Між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 16 червня 2022 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, враховуючи обставини, які характеризують ОСОБА_3 та обставини вчинення даного кримінального правопорушення, замість позбавлення волі строком на один рік призначити йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, а саме один рік з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 52, 63КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд погоджується з наведеними в угоді обставинами, які визначені в обвинувальному акті, як пом`якшуючі покарання та визнає відповідно до п.1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд також визнає як пом`якшуючі покарання обставини- участь в бойових діях, наявність на утриманні двох повнолітніх дітей віком до 23 років, які продовжують навчання, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, враховуючи усі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який є учасником бойових дій, позитивно характеризується, раніше не судимий, його відношення до вчиненого, вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст. 407 КК України, а саме: у виді одного року позбавлення волі.
Крім того, на підставі ч. 1 ст. 58 КК України, суд, враховуючи обставини справи та особу ОСОБА_3 , який на даний час є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, вважає за можливе замість покарання у вигляді позбавлення волі призначити йому службове обмеження на той самий строк з відрахуванням із суми грошового забезпечення обвинуваченого в дохід держави у розмірі 10 відсотків, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 16 червня 2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України замість покарання у виді одного року позбавлення волі призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком один рік з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1