№707/287/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 19.01.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців у розумінні закону немаючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; в силу положень статей 89,90 КК України раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 17 січня 2022 року з 22 год. 00 хв. до 00 год. 30 хв. 18 січня 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав ключі запалювання від транспортного засобу «Volkswagen Golf 4», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску. Після чого, ОСОБА_5 , під приводом, що йде у своїх справах, начебто пішов з території вказаного будинку.

Таким чином, ОСОБА_5 , заволодівши ключами та продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, який був припаркований навпроти будинку за адресою: АДРЕСА_3 , передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, таємно, незаконно, умисно заволодів транспортним засобом «Volkswagen Golf 4», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить потерпілому ОСОБА_6 та перебуває у користуванні його сина ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_5 поїхав на викраденому транспортному засобі до міста Черкаси, чим позбавив потерпілого ОСОБА_6 та користувача ОСОБА_7 можливості використовувати транспортний засіб за власним розсудом, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_6 значної матеріальної шкоди, що згідно висновку експерта № СЕ-19/124-22/685-АВ складає 196 040,00 грн.

Указані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди потерпілому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) визнав у повному обсязі, підтвердив обставини справи, викладені в обвинувальному акті, погодився з кваліфікацією його дій, щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати, від дачі показів по суті відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.
Потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що повністю підтримує попередньо надані ним покази та прокурора у його зверненнях, у вирішенні питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_8 поклався на розсуд суду.
Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового засідання без участі потерпілого.
За вказаних обставин, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд вважає можливим за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд без вказаної особи.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши ОСОБА_8 наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення частини третьої статті 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_8 , у судовому засіданні не добуто.
З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підстав, у відповідності до частини третьої статті 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
- позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі статті 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням; обвинувачений та захисник підтримали думку прокурора, просили суд суворо не карати ОСОБА_8 і застосувати до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України);
- відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення);
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином;

- особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину): форму вини (прямий умисел), мотив (корисливий), мету (заволодіння транспортним засобом), спосіб (викрадення ключів запалювання від транспортного засобу, здійснене шляхом вільного доступу, та заволодіння у подальшому транспортним засобом), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (завдання власнику майна значної шкоди);
- особу обвинуваченого, який в силу вимог ст. 89, 90 КК України є раніше не судимим; неодружений; не працевлаштований; утриманців у розумінні закону не має; особою з інвалідністю не являється; знаходить на обліку лікаря-нарколога з 07 лютого 2011 року по даний час з діагнозом: психоповедінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо.
При призначенні ОСОБА_8 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягає у тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування в установленні обставин справи, що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Водночас, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
Враховуючи наведені обставини справи, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, у межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, за якою він обвинувачується.
При цьому, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи думку потерпілого, який у вирішенні питання щодо призначення обвинуваченому покарання поклався на розсуд суду, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, згідно висновку якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 289 КК України у виді конфіскації майна, суд враховує позицію сторін кримінального провадження та приходить до висновку про відсутність підстав для призначення йому додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Матеріальна шкода, що завдана кримінальним правопорушенням, становить 196 040,00 грн та відшкодована, шляхом повернення автомобіля «Volkswagen Golf 4», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, 2006 року випуску, ключів від даного транспортного засобу та технічного паспорту № НОМЕР_2 потерпілому ОСОБА_6 .
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась і клопотань про її обрання до суду не надходило.
У порядку частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 1 716 грн 20 коп.

Водночас, судом установлено, що ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_9 від 25 січня 2022 року накладено арешт на наступне майно: автомобіль «Volkswagen Golf 4», сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучений в ході огляду місця події від 18 січня 2022 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.
Враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, суд вважає за доцільне скасувати арешт за минуванням потреби.
Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 статті 76 КК України покласти наОСОБА_5 наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на Черкаський районний відділ № 1 філії Державної установи Центр пробації в Черкаській області.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у загальному розмірі 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_9 від 25 січня 2022 року, з наступного майна: автомобіля «Volkswagen Golf 4», сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилученого в ході огляду місця події від 18 січня 2022 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мікронакладення з переднього пасажирського сидіння, яке було поміщено до паперового конверту НПУ ГСУ та опечатано; мікронакладення з водійського сидіння, яке було поміщено до паперового конверту НПУ ГСУ та опечатано; змив з ручки коробки передач, який було поміщено до паперового конверту НПУ ГСУ та опечатано; змив з керма який було поміщено до паперового конверту НПУ ГСУ та опечатано; які поміщено до камери зберігання речових доказів (квитанція № 5033 від 28.01.2022); - знищити;
- автомобіль «Volkswagen Golf 4», сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від даного транспортного засобу та технічний паспорт № НОМЕР_2 , передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити останньому за належністю;

- куртку зимову чорного кольору та джинси синього кольору, передані на зберігання обвинуваченому ОСОБА_5 , - залишити останньому за належністю;

- мобільний пристрій «Samsung А40», фіолетового кольору, імеі: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , переданий на зберігання свідку ОСОБА_10 , - залишити останній за належністю;
- три сліди папілярних візерунків, які були поміщені до паперового конверту НПУ ГСУ та опечатані; фотозображення протектора шин від автомобіля «Volkswagen Golf», роздруківку з електронної книги дзвінків з мобільного пристрою «Samsung А40» абонента ОСОБА_10 ( НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ); DVD-R диск до слідчого експерименту від 31 січня 2022 року, поміщений до паперового конверту та опечатаний; - зберігати у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1