Справа № 161/3524/22
Провадження № 1-кп/161/589/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 квітня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000147 від 28.01.2022, що надійшов з Луцької окружної прокуратури18.03.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро Дніпропетровської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого (вдівця зі слів), не працюючого, неодноразово судимого, востаннє:

-19.10.2017 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровськ за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 29.01.2021 по відбуттю строку покарання;

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 28 січня 2022 року близько 13.30 год., умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проник до квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, перебуваючи у ній, шляхом ривка, відкрито заволодів грошовими коштами останньої у розмірі 10 000 доларів США, що на момент вчинення злочину, відповідно до курсу НБУ, становило 289 879 гривень, та в подальшому, з метою утримання викраденого майна, наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаками рук по голові, спричинивши наступні тілесні ушкодження: масивний синець з забоєм м`яких тканин лівої половини обличчя, який згідно висновку судово-медичної експертизи №50 від 31.01.2022 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також синець на передвушній ділянці зліва, який згідно цього ж висновку відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, заподіявши потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням в житло, вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалюючи рішення у межах даного провадження, суд виходить із вимог ст.337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч.3 ст.187 КК України визнав частково, оскільки вважає, що у його діях відсутній склад даного злочину. Цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав повністю. Суду дав показання, що приблизно 28.01.2022 їхав з Києва у м.Сарни через м.Луцьк (де мав робити пересадку, оскільки прямого сполучення між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не було). Коли він вже перебував у Луцьку, то йому зателефонував хлопець на ім`я ОСОБА_11 , зазначивши про наявних у них спільних знайомих та, зважаючи на хороші рекомендації останніх щодо нього, попросив зайти на адресу, що він вкаже, з метою отримати кошти для подальшої передачі. Через кілька хвилин ОСОБА_11 знову зателефонував та повідомив йому адресу, куди він мав швидко їхати, бо люди, що його чекали поспішали. За вказаною адресою двері відчинила жінка, він, за вказівкою ОСОБА_12 , представився іншою особою, зайшов до кімнати, де перерахував кошти, написав розписку про їх отримання та, по телефону повідомив останнього, що кошти у нього. В цей час ОСОБА_12 повідомив, що частину коштів потрібно буде переслати у колонію №89, після чого він зрозумів, що якщо не принесе коштів, то їх будуть рахувати як борг. В цей час потерпіла взяла зі столу кошти та, тримаючи їх у руці, попросила показати документи, на що він, вирвав їх з її рук, а коли побачив, що вона підняла свою руку вгору наніс удар рукою в її обличчя, з метою самооборони (рефлекторно, оскільки подумав, що вона хоче його вдарити). Після цього наніс ще 1-2 удари і швидко залишив квартиру. Згодом на автомобілі таксі доїхав до центру Луцька, придбав телефон, оскільки свій загубив у квартирі потерпілої під час вищезазначеної події, поїхав до Ковеля, а згодом у м.Сарни, де і був затриманий працівниками поліції. Оскільки у квартиру його впустила сама потерпіла (тобто у квартиру він не проникав), тілесні ушкодження наніс спонтанно, вже після того як заволодів її коштами, тому просив перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.187 КК України. У фактично вчиненому, з його слів розкаявся, попросив вибачення у потерпілої та просив суд суворо його не карати, змінити запобіжний захід, надавши можливість проходити військову службу у ЗСУ.

Не зважаючи на часткове заперечення винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , поєднаному з проникненням у житло, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового розгляду доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання, що 28 січня 2022 року близько обіду на стаціонарний телефон подзвонив незнайомий чоловік, представився лікарем та повідомив, що син попав у лікарню і у нього перебиті ноги, йому ніби-то терміново потрібна операція, яку будуть проводити у Рівненській приватній лікарні. Повідомив, що потрібно буде написати заяву про дозвіл на проведення операції, тому вона взяла мобільний телефон (напевно на нього він передзвонив повторно, вона не пам`ятає) і почала писати під диктовку якісь заяви. Під час розмови чоловік повідомив, що на операцію потрібно кошти, на що вона повідомила, що має 10 000 доларів США, тоді той сказав передати їх чоловіку, який прийде до неї. Вона продиктувала свої дані, в тому числі адресу. І тоді, буквально через 5 хвилин у двері постукали, відчинивши - побачила раніше незнайомого чоловіка ( ОСОБА_4 ), який повідомив, що прийшов за грошима. Впустила його, він сів біля столу, перерахував надані нею кошти та з власної ініціативи почав писати розписку. Під час цього вона взяла зі столу гроші і, тримаючи їх у руці, попросила показати документи, тоді той, перехилився, шляхом ривка вирвав з її рук гроші, після чого відразу ж вдарив кілька разів (2-3) кулаком руки по обличчю та голові та втік. Вона викликала працівників поліції. На наступний день проводили впізнання, де вона, серед інших чоловіків, впізнала особу, яка вчинила щодо неї злочин, це був саме ОСОБА_4 . Збитки їй не відшкодовані, їй відомо, що у нього вилучили 9500 доларів США, тому вона заявила цивільний позов на залишок суми та відшкодування моральної шкоди. Щодо покарання обвинуваченого покладається на розсуд суду.

З висновку експерта №50 від 31.01.2022 вбачається, що під час огляду у гр. ОСОБА_7 було виявлено наступні тілесні ушкодження: масивний синець з забоєм м`яких частин лівої половини обличчя, синець на передвушній ділянці зліва з переходом на ліву вушну раковину. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів (предмету), більш детальна характеристика яких не відобразилась в морфології ушкоджень, цілком можливо в час вказаний підекспертною та в постанові. За ступенем тяжкості масивний синець з забоєм м`яких частин лівої половини обличчя відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 6 діб, решта тілесних ушкоджень - до категорії легких тілесних ушкоджень.

З протоколу огляду місця події (з доданими фототаблицями) від 28.01.2022 вбачається, що було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення квартиру АДРЕСА_3 , де виявлено та вилучено: у коридорі - змиви речовини бурого кольору, ззовні схожу на кров; сліди рук та долоні із зовнішньої сторони вхідних дверей; окуляри прозорі та мобільний телефон (що не належать потерпілій); змиви з мобільного телефону; аркуш паперу із рукописним текстом (зі змістом розписки про отримання коштів в сумі 10 000 доларів США гр. ОСОБА_13 ).
Вилучені речі постановою слідчого від 30.01.2022 визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання до камери схову Луцького РУП ГУНП у Волинській області.
З протоколу огляду місця події від 28.01.2022 вбачається, що по вул.Варшавській в м.Сарни Рівненської області було оглянуто одну купюру номіналом 500 грн. (серії ХА №9029574) та вилучено у гр. ОСОБА_14 водія автомобіля, який підвозив до зазначеного місця ОСОБА_4 . Зазначеним коштами останній розрахувався за поїздку.
З протоколу затримання від 29.01.2022 вбачається, що 28.01.2022 о 19.15 у м.Сарни, вул.Белогородська, 70 було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого під час проведення особистого обшуку, серед іншого майна, було виявлено та вилучено, грошові купюри номіналом у 100 доларів США 95 шт.; мобільний телефон марки «Sigma» чорного кольору з сім-карткою, мобільний телефон «Samsung» з сім-карткою; грошові купюри номіналом у 100 грн (2 шт.) та 20 грн. (2 шт); сім-картки та частини від сім-карток.
Вилучені речі постановою слідчого від 30.01.2022 визнано речовими доказами, грошові кошти передано на відповідальне зберігання до АТ КБ «Приватбанк», інші речі - передано на відповідальне зберігання до камери схову Луцького РУП ГУНП у Волинській області.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29.01.2022 (проведеного за участю понятих та захисника) вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 серед пред`явлених для впізнання осіб, попередньо зазначивши риси, за якими вона зможе опізнати особу, вказала на особу під №1 ОСОБА_4 , як на особу, що вчинив відносно неї кримінальне правопорушення.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/103-22/1647-ПЧ від 23.02.2022 рукописний текст «Я Коваль Андрей Геннадьевич получил на руки 10.000 $ США. ІНФОРМАЦІЯ_3 » лицьового боку аркуша паперу із зошита в клітинку виконаний ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта №СЕ-19/103-22/1658-Д від 04.03.2022 сліди пальців рук та слід долоні руки, вилучені під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 придатні для ідентифікації та залишені, відповідно, середнім та безіменним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Усі вищевказані докази, суд, на підставі ст.85, 86 КПК України вважає належними та допустимими, оскільки вони прямо підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.3 КК України та отримані у порядку, встановленому чинним КПК України.
Посилання сторони захисту та самого обвинуваченого на невірну кваліфікацію його дій за ч.3 ст.187 КК України, на думку суду, не заслуговує на увагу з наступних підстав.
Відповідно до п.22 ППВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 під проникненням у житло слід розуміти незаконне вторгнення будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів або за допомогою інших засобів).

Вирішуючи питання про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки суд виходить із того, що у житлі потерпілої він опинився незаконно, шляхом введення її в оману щодо своїх дійсних намірів спочатку з метою вчинення шахрайства, а коли зрозумів, що може не довести розпочате ним до кінця, вирвав з рук потерпілої кошти та, саме з метою їх утримання та отримання реальної можливості втекти та отримати змогу ними розпоряджатись, наніс потерпілій ряд тілесних ушкоджень, одне з яких, за ступенем тяжкості, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Зазначене стверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, що проаналізовані вище.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом", зокрема, п. 53 рішення ЄСПЛ у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 року, «…таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів».

У відповідності до роз`яснень, що містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного суду від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

При цьому, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.4Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року вбачається, що дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування залежно від характеру насильства чи погрози як грабіж чи розбій.

При цьому, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 6.11.2009 року, розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Фізичним насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, охоплюються: легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або ж незначну втрату працездатності; середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, замах на вбивство, вбивство.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.187 КК України, з врахуванням показань потерпілої, самого обвинуваченого, а також висновку експерта №50 від 31.01.2022, кваліфіковані вірно.
Враховуючи, що показання потерпілої ОСОБА_7 не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, вони відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю особою похилого віку, яка хворіє та потребує стороннього догляду (зі слів останнього), потерпілій збитки не відшкодовані, остання щодо його покарання покладалась на розсуд суду, однак вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним, визнав частково, зі слів розкаявся, однак суд не відносить такі слова до щирого каяття, вважаючи їх сказаними лише для пом`якшення міри покарання, натомість він вчинив злочин щодо особи похилого віку, при цьому, не зважаючи ні на стать потерпілої, ні на її вік, умисно застосував щодо неї фізичне насильство, зважаючи також на особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів (з 1994 року), судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, при цьому, щоразу відбував реальні міри покарання, незадовго після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий умисний злочин, який згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе виключно в ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції 187 ч.3 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.
На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_7 завдану матеріальну шкоду в сумі 14 069 (чотирнадцять тисяч шістдесят дев`ять) грн. та 10 000 (десять тисяч) грн. спричиненої моральної шкоди.
Матеріальна шкода судом стягується відповідно до ступеню вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним (з врахуванням того, що 9500 доларів США та 500 грн вилучено працівниками поліції та, відповідно, після вступу даного рішення в законну силу, буде повернуто потерпілій).
Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди, з врахуванням ступеню спричиненої шкоди, відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілої та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках.
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути та залишити законним володільцям, знищити та конфіскувати в дохід держави, частину вилучених у обвинуваченого грошових коштів звернути в рахунок погашення цивільного позову потерпілої в частині часткового відшкодування матеріальної шкоди.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого.

Арешт, накладений на майно, на підставі ухвали слідчого судді від 03.02.2022, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - тримання під вартою, обраний ухвалою від 30.01.2022 (продовжений відповідними судовими рішеннями), залишити до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення даного судового рішення (тобто до 05.06.2022).

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК Українита призначити покарання - 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 28 січня 2022 року, тобто з моменту його затримання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_7 завдану матеріальну шкоду в сумі 14 069 (чотирнадцять тисяч шістдесят дев`ять) грн. та 10 000 (десять тисяч) грн. спричиненої моральної шкоди.
Речові докази:
-купюру номіналом 500 грн. (ХА 9029574), 95 купюр номіналом по 100 доларів США, що передані на відповідальне зберігання до АТ КБ «Приватбанк» - повернути за належністю власнику потерпілій ОСОБА_7 ;

-купюри номіналом - 100 грн. (2 шт), 20 грн. (2 шт.), що вилучені під час особистого обшуку обвинуваченого та передані на відповідальне зберігання до АТ КБ «Приватбанк» звернути в рахунок погашення цивільного позову потерпілої, та передати потерпілій ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон марки «Sigma» чорного кольору з сім-карткою ПрАТ «Київстар», мобільний телефон «Samsung» з сім-карткою, мобільний телефон «Мейзу», що належать обвинуваченому ОСОБА_4 конфіскувати в дохід держави;
- частину картки «Київстар`із номером мобільного телефону № НОМЕР_1 , частину картки Водафон із номером № НОМЕР_2 , поліетиленовий пакет з вмістом частин від сім-карток у кількості 4 шт., візитну картку таксі «Опті», банківську картку «Необанк» № НОМЕР_3 , три клаптики паперу із рукописними записами, змиви речовини бурого кольору та контрольний змив, сліди рук на трьох липких стрічках, сліди рук з поверхні мобільного телефону, змиви з мобільного телефону та контрольний змив, аркуш паперу із рукописним написом, що передані на зберігання до камери схову Луцького РУП ГУНП у Волинській області знищити;
-окуляри прозорі в оправі повернути за належністю ОСОБА_4 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави 3 604 (три тисячі шістсот чотири) грн 02 (дві) коп. судових витрат у справі за проведення дактилоскопічної та почеркознавчої експертиз.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 03.02.2022 скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - тримання під вартою, обраний ухвалою від 30.01.2022 (продовжений відповідними судовими рішеннями), залишити до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів, починаючи з дати проголошення даного судового рішення (тобто до 05.06.2022).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд, а обвинуваченим ОСОБА_4 у той же строк, з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1