Справа № 442/1411/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/3/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2021 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Майдан Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 , обвинуваченогоза ч. 1 ст. 122 КК України,

прокурора ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 1 (один) рік та зобов`язано у відповідності з п.2 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішено питання з речовими доказами.

За вироком суду, ОСОБА_6 , 11.10.2018 приблизно о 18.00 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту, на грунті особистих неприязних відносин, маючи умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 один удар дерев`яною палицею в ділянку правої ключиці, від якого вона впала на землю, після чого, правою ногою завдав два удари в ліве плече та ліву поперекову ділянку. Своїми умисними діями спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому середньої третини правої ключиці з кутовим зміщенням ( відкритим медіальним до низу), які по ступеню тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень , що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також рани на слизовій оболонці верхньої губи зліва, ближче до кута рота зліва, навколо якої виявлено підслизовий крововилив, синців на внутрішній поверхні лівого плеча в нижній третині, лівій поперековій ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком суду, обвинувачений та захисник обвинуваченого подали апеляційну скаргу, у якій просять змінити вирок Дрогобицького міськрайонного суду від 17 листопада 2021 року та перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.1 ст.122 КК України на ст.128 КК України. ОСОБА_6 на підставі ст.49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликаються на те, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважають, що експерт ОСОБА_10 перекрутив попередній діагноз, який встановив лікар Дрогобицької лікарні ОСОБА_11 згідно до довідки № 3823 з ДМЛ№№ 1 від 11.10.2018 : «закритий перелом середньої третини правої ключиці з незначним зміщенням» порівняно з висновком судової експертизи : « закритий поперечний перелом правої ключиці» . Дані діагнози є по своїй суті спричинюються різними механізмами утворення. Також захист наголошує на тому, що безпідставно було відхилено клопотання про допит лікаря ОСОБА_12 Дрогобицької міської лікарні № 1 та медичної документації потерпілої ОСОБА_13 з вказаної лікарні.

Звертають увагу на те, що судом першої інстанції взяті до уваги показання потерпілої, її чоловіка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , одночасно не дано належної оцінки показанням ОСОБА_16

Вважають, що суд першої інстанції не дослідив питання наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України, оскільки у нього конфлікту з потерпілою не було, навпаки це потерпіла його переслідувала через те, що він знімав на телефон незаконну вирубку лісу, а потім подвір`я сім`ї ОСОБА_17 .

Таким чином захист вважає, що в діях обвинуваченого наявний склад злочину, передбаченого ст. 128 КК України. Також є підстави звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності згідно ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, у заяві від 18.02.2022 року просила розглянути справу за її відсутності, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника відхилити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілої ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та доводиться належними та допустими доказами у справі, до яких у сторони захисту під час досудового слідства не було жодних зауважень, які детально описані та дослідженні судом першої інстанції в оскарженому вироку. Дані докази узгоджуються між собою та зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, і не потребують повторного дослідження.

Це зокрема:

-показання потерпілої ОСОБА_9 , яка чітко вказала, що в процесі конфлікту вона отримала удар від обвинуваченого ОСОБА_6 палицею у праве плече;

-показання свідка ОСОБА_18 , яка була свідком конфлікту і підтвердила нанесення удару ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 палицею у праве плече;

-показання свідка ОСОБА_19 , який є чоловіком потерпілої та повністю підтвердив її показання про обставини конфлікту , що мав місце 11.10.2018 приблизно о 18.00 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 ;

-показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які підтвердили виникнення конфлікту, що мав місце 11.10.2018 приблизно о 18.00 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 ;

-дані, що містяться у висновку експерта №437, де по ступеню тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_9 кваліфікуються: перелом за ознакою середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що викликають тривалий розлад здоров`я, інші тілесні ушкодження за ознакою легких тілесних ушкоджень;

-дані, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.11.2018, проведеного за участі свідка ОСОБА_19 , який показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ;

-дані, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.11.2018, проведеного за участю спеціаліста судмедексперта ОСОБА_24 та ОСОБА_25 з метою перевірки і уточнення показів потерпілої ОСОБА_9 ;

-дані, що містяться у висновку експерта №524 від 13.12.2018, складеного експертом Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи КЗЛОР ЛОБСМЕ ОСОБА_26 в якому досліджувалось питання: чи могла потерпіла ОСОБА_9 отримати тілесні ушкодження при обставинах вказаних нею, під час проведення слідчого експерименту 11.11.2018;

-дані, що містяться у висновках експерта №525 та № 526 від 13.12.2018, складених експертом Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи КЗЛОР ЛОБСМЕ ОСОБА_26 в яких досліджувалось питання: чи могла потерпіла ОСОБА_9 отримати тілесні ушкодження при обставинах вказаних нею, під час проведення слідчого експерименту 16.11.2018;

-дані, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 13.08.2019 проведеного за участю спеціаліста судмедексперта ОСОБА_24 та ОСОБА_27 з метою перевірки і уточнення показів свідка ОСОБА_19 та уточнення механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілій;

-дані, що містяться у висновку експерта №245 від 20.08.2019, складеного експертом Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи КЗЛОР ЛОБСМЕ ОСОБА_26 в якому досліджувалось питання: чи відповідають виявлені на тілі потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження, механізму їх заподіяння, показаних свідком ОСОБА_19 під час проведення з нею 13.08.2019 слідчого експерименту;

-дані, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 13.08.2019 проведеного за участю спеціаліста судмедексперта ОСОБА_24 та ОСОБА_27 з метою перевірки і уточнення показів свідка ОСОБА_18 та уточнення механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілій;

-дані, що містяться у висновку експерта №244 від 20.08.2019, складеного експертом Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи КЗЛОР ЛОБСМЕ ОСОБА_26 в якому досліджувалось питання: чи відповідають виявлені на тілі потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження, механізму їх заподіяння, показаних свідком ОСОБА_18 під час проведення з нею 13.08.2019 слідчого експерименту;

-дані, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.02.2020 проведеного за участю спеціаліста судмедексперта ОСОБА_24 та ОСОБА_28 з метою перевірки і уточнення показів підозрюваного ОСОБА_6 ;

-дані, що містяться у висновку експерта №80 від 25.02.2020, складеного експертом Дрогобицького районного відділення судово-медичної експертизи КЗЛОР ОСОБА_29 в якому досліджувалось питання: чи відповідають виявлені на тілі потерпілої ОСОБА_9 тілесні ушкодження, механізму їх заподіяння, показаних підозрюваним ОСОБА_6 під час проведення з ним 24.02.2020 слідчого експерименту. Виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень при такому механізмі, на які вказав ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 24.02.2020 малоймовірно.

Відтак доводи сторони захисту про те, що висновки експерта ОСОБА_10 є необґрунтованими та перекрученими не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненому є лише способом уникнення кримінальної відповідальності за вчинене та спростовується показаннями потерпілої, свідків, та іншими письмовими доказами.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, конкретні обставини справи.

Підстав для зміни кваліфікації вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення з ч.1 ст.122 КК України на ст.128 КК України колегія суддів не знаходить та вважає доводи захисту у цій частині необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_6 , то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника щодо необхідності на підставі ст.49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та закрити кримінальне провадження щодо нього є безпідставними та необґрунтованими, оскільки жодних підстав для закриття провадження у справі судом апеляційної інстанції не встановлено. Також судом першої інстанції не було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи ОСОБА_6 , що було б підставою для зміни чи скасування оскарженого вироку.

Покликання адвоката на неправомірні дії працівників поліції під час досудового слідства також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, є голослівними та надуманими та свідчать про намагання обвинуваченого ОСОБА_6 уникнути таким чином кримінальної відповідальності за скоєне.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого та його захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 листопада 2021 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4