Справа № 589/415/22
Провадження № 1-кп/589/341/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка Сумської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2021 близько 23 год. 20 хв. ОСОБА_7 , в порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та не маючи водійського посвідчення на право керування транспортним засобом, керував автомобілем марки «Jeep» моделі «CHEROKEE», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Глухів-Шостка, а саме: зі сторони с. Макове у напрямку с. Гамаліївка, Шосткинського району, Сумської області.

Рухаючись по вказаній автомобільній дорозі, ОСОБА_7 , в порушення п.12.1, пп. ґ) п. 12.6 Правил дорожнього руху, зневажив безпекою дорожнього руху, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та на заокругленні дороги здійснив виїзд на узбіччя з наступним з`їздом в кювет та перекиданням автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля

ОСОБА_8 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, а саме:

ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рваною раною правої вушної раковини; закритий осколковий перелом великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, який кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості.

ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: переломів тіл

2,3,4 поперекових хребців, які кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_7 пункту 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та спричиненні потерпілим ОСОБА_8 та

ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у інкримінованому йому діянні визнав повністю, показав, що зазначене в обвинувальному акті відповідає дійсним обставинам справи, все відбулось так, як вказано в обвинуваченні. По вчинене шкодує, просить суворо не карати. Позови потерпілої та Шосткинської ЦРЛ визнає в повному обсязі. Також зазначив, що надавав кошти на лікування потерпілої ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого, потерпілої, її представника, представника цивільного позивача судом визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого шкоди (в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що обвинувачений надавав кошти на лікування).

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Вказане покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з порушенням правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підстав для застосування ст.75 КК України суд не знаходить.

Також суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.

Клопотань про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого не надходило.

Потерпіла ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні до початку судового розгляду звернулася з цивільним позовом до обвинуваченого про стягнення з останнього на її користь на відшкодування матеріальної шкоди від злочину в сумі 50 276,80 грн, пов`язаних з лікуванням, 50 000 грн моральної шкоди та 25 000 грн витрат на правову допомогу.

Вирішуючи цивільний позов, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правомірність володіння обвинуваченим автомобілем, яким він керував на момент ДТП, ніким не оспорюється і доказів зворотного суду не надано.

Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, транспортний засіб не був забезпеченим, тобто відповідальність власника транспортного засобу не була застрахована, саме ОСОБА_7 є особою, відповідальною за заподіяння шкоди.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд враховує наступне.

За змістом ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на лікування, посилене харчування, сторонній догляд.

Виходячи з роз`яснень, наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, посилене харчування та сторонній догляд судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Заявлені вимоги потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування витрат на лікування в сумі 50 276,8 грн підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними доказами: виписками з медичної картки потерпілої, товарними та касовими чеками.

Що стосується вимог ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що такі також підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно п. 1, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 та ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.1 ч. 2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що, «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, що викликало у останньої тривалий розлад здоров`я, фізичний біль і страждання, моральні переживання, порушення звичайного життєвого укладу.

Так, потерпілій встановлена ІІ група інвалідності внаслідок ураження опорно-рухового апарату, з протипоказанням важкої та середньої важкості фізичної праці, тривалого перебування на ногах, сидячи, та тривалого вимушеного положення тіла, що безумовно впливає на можливість як працевлаштування, так і ведення звичайного способу життя.

Потерпіла в судовому засіданні показала, що до ДТП працювала майстром манікюру, а тепер, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, вона позбавлена можливості заробляти собі на життя, її і досі турбують біль і дискомфорт.

Зважаючи на вказане, спричинення потерпілій моральної шкоди є безсумнівним.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань, їх тривалість і, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає заявлену позивачем вимогу про відшкодування моральної шкоди, в сумі 50 000 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 118-126 КПК України та 133, 137, 139, 141 ЦПК України підлягає вирішенню питання розподілу процесуальних та судових витрат.

Так, потерпіла в позові просить стягнути 25 000 грн на правову допомогу, зазначивши, що на підтвердження вказаних витрат будуть надані акти виконаних робіт.

Однак, таких суду надано не було.

Згідно позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20 відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Зважаючи на зазначене, суд позбавлений можливості перевірити обгрунтованість суми, заявленої до відшкодування витрат на правову допомогу, а отже у стягненні останніх слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати по проведенню експертиз по справі підлягають стягненню з ОСОБА_7 .

Цивільний позов КНП Шосткинська центральна районна лікарня» до обвинуваченого про стягнення 14 356 грн 28 к. коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , слід задовольнити з огляду на визнання відповідачем позову та положення ст. 1206 ЦК України.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, підлягає скасуванню.

Питання речових доказів вирішити в порядку ч. 9 ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання на виконання вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 50 276 грн 80 к. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Цивільний позов комунального некомерційного підприємства «Шосткинська центральна районна лікарня» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь комунального некомерційного підприємства «Шосткинська центральна районна лікарня» в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілих 14 356 грн 28 к.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 10.12.2021 у справі № 589/5222/21, провадження № 1-кс/589/1748/21.

Речові докази:

- автомобіль марки «Jeep» моделі «CHEROKEE», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_10 - залишити останньому як законному володільцю;

- відео-реєстратор чорного кольору марки Full HD 1080P з флеш картою Kingston з об`ємом пам`яті 64 GB, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП Сумської області - повернути ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 3 432 грн 40 к. в рахунок відшкодування вартості проведення судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому, захиснику, потерпілому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1