Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/1861/22
Провадження № 1-кп/490/342/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мар`янопіль Кіровоградської області, є українцем, громадянином України, здобув базову середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує вантажно-розвантажувальні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився, -

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

16 червня 2020 року ОСОБА_4 був призваний на строкову військову службу; йому було присвоєне військове звання "матрос".

Наказом командиру військової частини НОМЕР_1 № 152 від 22 липня 2020 року його було зараховано до списків особового складу вказаної частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія зенітного ракетного комплексу відділення зенітного ракетного взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного артилерійського дивізіону вказаної військової частини.

07 серпня 2020 року він уклав контракт про проходження громадянином України військової служби в Збройних Силах України на посадах рядового складу строком на три роки, в зв`язку із чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 140-РС він був прийнятий на службу за контрактом.

Проте, 20 жовтня 2021 року о 08 годині 20 хвилин він не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 24 лютого 2022 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

1. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
Він пояснював, що 19 жовтня 2021 року включно перебував у відпустці, з якої мав повернутись 20 жовтня 2021 року. Проте, через сварку із дівчиною вирішив 20 жовтня 2021 року не повертатись на службу та залишитись вдома для владнання особистих проблем.
Він подзвонив своєму командирові та попросив про продовження відпустки, але командир у такому йому відмовив та зажадав його повернення. Тоді він /обвинувачений/ не послухався командира й залишився вдома.
Після того він перебував вдома, вирішував свої особисті питання та не повертався до військової частини через побоювання наслідків своєї відсутності.
Але 24 лютого 2022 року він, дізнавшись про початок вторгнення військ Російської Федерації на територію України та вирішивши боронити Вітчизну, звернувся до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем свого проживання з метою участі у бойових діях.
Обвинувачений також зазначив, що у содіяному кається.

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом періоду з 20 жовтня 2021 року по 24 лютого 2022 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням наведеного суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його явку з зізнанням та його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

2. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_4 брав безпосередню участь у проведенні Операції Об`єднаний сил на території Донецької та Луганської областей, при цьому - брав безпосередню участь у бойових діях.
Цю обставину суд враховує таким чином.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Військова служба ж, відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону, є лише одним з елементів військового обов`язку.
ОСОБА_4 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.
З огляду на таке,а також - на те, що одразу після початку військової агресії проти України обвинувачений вжив дієвих заходів щодо прийняття участі у бойових діях, суд вважає, що попри те, що ОСОБА_4 грубо порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.
В зв`язку із цим факт його участі у бойових діях суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

3. Окрім того, на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує його молодий вік, адже обставини, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, мали місце тоді, коли обвинуваченому виповнився лише 21 рік.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

1. ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є віднесеним до категорії тяжких.

Враховує суд й те, що його нез`явлення на службу сталось не в період його участі у бойових діях. Більше того, матеріали справи, зокрема - поведінка обвинуваченого після початку широкомасштабного вторгнення військ РФ на територію України доводить, що дії обвинуваченого не є пов`язаними ані із легкодухістю, ані - із боягузтвом.

Враховує суд й те, що його дії не мали негативних наслідків, окрім як порушення порядку проходження військової служби.

Наведене у сукупності само по собі істотно знижує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину.

2. ОСОБА_4 раніше не вчиняв злочинів та не судився, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, а також - міцні соціальні зв`язки

3. Залучену до матеріалів справи характеристику на ОСОБА_4 суд вважає такою, що не відповідає дійсності, оскільки викладені у ній відомості не відповідають дійсним обставинам проходження ним військової служби.

Так, стверджувана у характеристиці нездатність обвинуваченого виділяти основний напрямок своєї діяльності, орієнтуватись "в повсякденній діяльності" та діяти в складних обставинах є вочевидь несумісним із участю у бойових діях протягом 4 місяців. а тим більше - з отриманням почесних грамот за сумлінне виконання службових обов`язків від автора характеристики.

Визначення виду та міри покарання.

1. Частина 4 статті 407 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

2. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-вказані вище відомості про особу обвинуваченого, зокрема - щодо його ставлення до скоєного та до військової служби

-вказані вище відомості, що свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого ним злочину

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений по суті свій військовий обов`язок виконав;

2.щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню.

свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

3. З огляду на таке суд вважає за можливе обрати йому покарання у вигляді штрафу. При визначенні розміру штрафу, який слід стягнути з обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 53 Кримінального Кодексу України щодо розмірів штрафів, які можуть бути призначені за вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його кваліфікуючі ознаки, матеріальне становище обвинуваченого.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 1.020 грн.

4. Прокурор пропонує призначити обвинуваченому покарання за вчинення цього злочину без урахування наведеного вище та виходячи лише з необхідності підтримання військової дисципліни.

Але відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу, їх справедливого ставлення до підлеглих.
Та в цьому випадку виявом справедливості є питання відповідності засобів репресії вчиненому правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за правопорушення повинно бути домірним вчиненому.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини

Та призначене судом покарання, на відміну від запропонованого прокурором, повністю відповідає цим вимогам, адже повною мірою враховує ставлення обвинуваченого до служби, його внесок у захист територіальної цілісності та незалежності України, інші відомості про його особу, характер вчиненого ним правопорушення.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 60 /шестидесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /у сумі 1.020 грн./
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_6 =

02.09.2022