В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2022 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .. ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005649 від 11 червня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
12 березня 2008 року вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова за ч.2 ст. 187, із застосуванням ст. 69 КК України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12
адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у тому, «що 10 червня 2018 року близько 16 години після вживання алкогольних напоїв перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_15 , в процесі якого ОСОБА_9 розпочав бійку з ОСОБА_15 , в ході якої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_9 виник злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_15 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_15 , ОСОБА_9 наніс удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_15 , від якого останній впав на землю та втратив свідомість.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_9 почав наносити удари правою ногою в область життєво важливих органів, а саме голови ОСОБА_15 . Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 помер на місці.
Згідно висновку судово-медичної експертизи за № 1372/2 від 20 липня 2018 року: смерть ОСОБА_15 , 1981 року народження, настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонками головного мозку та розвитком набряку-набухання головного мозку.»
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що 10 червня 2018 року він на вул. Сосницькій в м. Києві вживав алкогольні напої з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Через деякий час до них підійшов раніше незнайомий ОСОБА_15 та попросив налити йому горілки, ОСОБА_16 йому у цьому відмовив. Вони просили ОСОБА_15 піти в інше місце, але той залишився поруч з ними. Коли вони втрьох допили горілку, то він, ОСОБА_9 та ОСОБА_18 пішли до магазину, а ОСОБА_16 та ОСОБА_15 залишилися, у цей час між ними вже відбувався словесний конфлікт. Потім він, ОСОБА_9 , пішов до своїх знайомих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 з якими жарили шашлики. Згодом до них приєднався ОСОБА_16 та розповідав, що він когось побив. Потім він з ОСОБА_16 пішли на ж/д вокзал «Дарниця» в кафе. Наступного дня йому повідомили, що ОСОБА_15 вбитий, а його звинуватили у вчиненні цього злочину. Його затримали і працівники поліції забрали одяг, в який він був одягнений 10 червня 2018 року. Він категорично наполягає на тому, що участі в бійці не приймав та не бачив як ОСОБА_16 когось б`є, не знає як на його одязі опинилася пляма крові ОСОБА_15 і де були його речі, після того як їх забрали працівники поліції.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до вимог ст.9 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Суд же відповідно до вимог ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

На підтвердження та обґрунтування винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, сторона обвинувачення посилається на докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме: протоколи огляду трупу, місця події, проведення слідчого експерименту; акт роботи розшукової собаки, висновки судово-медичних, цитологічних, імунологічних, судово-психіатричних експертиз; протокол огляду місця події, протокол впізнання, протокол слідчого експерименту.

Дослідивши ці докази безпосередньо у судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що наведені докази не є такими, на підставі яких суд може встановити наявність фактів та обставин, які б вказували на винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, із даних, що містяться у рапорті ст. о/у ВП-3 Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_21 від 11 червня 2018 року вбачається, що 11 червня 2018 року, працюючи в складі СОГ № 68, за вказівкою чергового Дніпровського УП було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3 за фактом раптової смерть. Прибувши на місце виклику, вони на вулиці побачили лежачого на спині чоловіка, зі слів свідків це ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Чоловік був без ознак життя, на обличчі знаходились тілесні ушкодження. Труп був направлений до моргу міста Києва для проведення СМЕ з метою встановлення причини смерті.

Із даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 11 червня 2018 року вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, що знаходиться поряд із будинком АДРЕСА_3 . Вхід до ділянки здійснюється через відсутню секцію паркану (вхід вільний). При вході наявні 2 плити розміром 1,5 х 6 м на яких знаходиться велика кількість сміття, праворуч дерево, основа якого засипана сміттям, за плитами стоїть 3 ящики, на одному лежить сидіння від офісного стільця. Праворуч від дерева наявний котлован розміром 10х10 м глибиною 4 м. За деревом на відстані 2 м у південному напрямку стоїть бетонний стовп, поряд з яким лежить клітчатий мішок із картоплею, також на даній ділянці наявні фрагменти меблів (шухляди, ніжки столів, тощо).

Із даних, що містяться у протоколі огляду місця події (трупа) від 11 червня 2018 року та ілюстрованої таблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є невпізнаний труп чоловіка, що знаходиться на ділянці незавершеного будівництва, за адресою: АДРЕСА_3 . Труп чоловіка віком 40-45 років, зростом 165-170 см, одягнений в сірі черевики, спортивні штани із трьома білими полосами, синю футболку, червоно-сіру куртку. Труп знаходиться в положенні лежачи на спині, руки та ноги вздовж тіла. Трупні плями наявні на задньобічних поверхнях тулуба при натисненні в 7:35, то зникають, то відновлюються забарвленнями. Шкіра обличчя рясно забруднена кров`ю, в отворах носа кров, очі закриті, зіниці асиметричні, в порожнині рота речовина схожа на кров, губи набряклі з фіолетовими крововиливами, на інших ділянках тіла без видимих ушкоджень.

Із даних, що містяться у акті про застосування службової собаки, вбачається, що по сліду від трупа чоловіка собака повів по ґрунтовній дорозі в напрямку АДРЕСА_4 , довів до будівельного майданчика пост № 4, після чого собака свою роботу біля воріт припинила. Далі було оглянуто територію біля пройденого собакою сліду.

Із даних, що містяться у протоколі пред`явлення трупа для впізнання від 12 червня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_22 на фото трупа, пред`явленого для впізнання, за зовнішніми ознаками впізнала свого рідного брата ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із даних, що містяться у карті виїзду швидкої медичної допомоги № 391 від 11 червня 2018 року вбачається, що о 06 годині 12 хвилин бригада швидкої медичної допомоги за викликом приїхала за адресою: м. Київ, вул. Сосницька, 43 у м. Києві, де було виявлено труп ОСОБА_15 з ознаками біологічної смерті. При огляді трупу було виявлено сліди крові на голові і обличчі.

Зміст вищенаведених процесуальних документів лише підтверджує той факт, що мала місце подія кримінального правопорушення, що було зафіксовано виявлення та огляд трупу, однак, ці данні не підтверджують причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Як вбачається із даних, що містяться :

- у висновку судово-медичної експертизи за № 1372/2 від 20 липня 2018 року: «смерть ОСОБА_15 , 1981 року народження, настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонками головного мозку та розвитком набряку-набухання головного мозку»;

- у висновку експертного дослідження за № 491 від 13 червня 2018 року: «в результаті судово - токсилогічного дослідження крові від трупа невідомого чоловіка 40- 45 років, знайдено етиловий спирт в концентрації 3,47 проміле. Не знайдено: метиловий спирт, а також пропілів, бутиловий, аліловий спирти та їх ізомери»;
- у висновку експертного дослідження за № 865 від 29 червня 2018 року: «В препараті «субдуральна гематома ліворуч» фрагменти змішаного кров`яного згортку. Вогнищеві субпіальні крововиливи в півкулі, без клітинної реакції. Набряк та набухання головного мозку. Судинне повнокров`я з порушенням реологічних властивостей крові у внутрішніх органах: внутрішньосудинний розподільний лейкоцитоз, сладж еритроцитів з явищами дисоціації; плазморагія судинний стінок. Вогнищеві дрібні периваскулярні діапедезні крововиливи в кортикальній, субенендимній речовині півкуль та речовині стовбура головного мозку. Вогнищева геморагічно-гнійна бронхопневмонія з розвитком респіраторного дистрес-синдрому та ділянками серозно-геморагічним набряк-імбібіцією легень. Субтотальний різнокрапельний жировий гепатоз з фокусами дрібних жирових кіст паренхіми печінки; хронічний персистуючий гепатит з переходом у неповний септальннй цироз печінки. Вогнищевий крупнокрапельний ліноматоз підшлункової залози. Фокуси деліпідизації коркового шару наднирника. Шунтування кровообігу в нирці з фокусами нефронекрозу. Периваскулярно-стромогенний кардіосклероз; вогнищевий спазм і малокров`я артерії міокарда та епікарда з циркулярним склерозом їх стінок; ознаки ішемічної кардіоміодистрофії з гіпертрофією міокарда, осередками атонії метаболічно змінених волокон кардіоміоцптів міокарда. Вогнищевий артеріонефросклероз. Вогнищева ішемічна дистрофія нейроцитів кори півкулі головного мозку. Фіброз м`якої мозкової оболонки півкулі головного мозку»;

- у висновку експерта за № 47/1372/2 від 26 липня 2018 року: «Смерть ОСОБА_15 , 1981 року народження, настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонками головного мозку та розвитком набряку-набухання головного мозку. На це вказують: наявність субдуральної гематома ліворуч, субарахнідальні крововиливи під оболонками мозку, вогнищеві субпіальні крововиливи в півкулях головного мозку без клітинної реакції. Вогнищеві дрібні периваскулярні діапедезні крововиливи в кортикальній, субепендимній речовині півкуль та речовині стовбура головного мозку. Набряк та набухання головного мозку. 2. (2.3.4.10.) При судово-медичному дослідженні трупа виявлені пошкодження: забійна рана в області перенісся, синці на верхніх і нижніх повіках очей, крововиливи на слизовій верхній губи та нижній губи. Крововилив в м`які покрови голови з внутрішньої сторони в лобної області ліворуч, лівостороння субдуральна гематома, субарахнідальні крововиливи під оболонками мозку, вогнищеві субпіальні крововиливи в півкулях головного мозку без клітинної реакції. Вогнищеві дрібні периваскулярні діапедезні крововиливи в кортикальній, субепендимній речовині півкуль та речовині стовбура головного мозку. Розрив селезінки. Судинне повнокров`я з порушенням реологічних властивостей крові у внутрішніх органах: внутрішньосудинний розподільний лейкоцитоз, сладж еритроцитів з явищами дисоціації, плазморагія судинних стінок. Шунтування кровообігу нирках. Набряк та набухання головного мозку. Пошкодження виявлені при дослідженні трупа виникли внаслідок дії тупого (их) предмета (ів) і могли виникнути внаслідок удару (ударів) кулаком руки, ноги. Ідентифікація предмету яким були нанесені тілесні ушкодження в пошкодженнях виявлених при дослідженні трупа не відобразилась. Між ушкодженнями, і смертю потерпілого убачається прямий причинний зв`язок. Виявлені на трупі ушкодження мають ознаки прижиттєвих і виникли в короткий проміжок часу незадовго до настання смерті. Ушкодження, у своїй сукупності. які становлять внутрішньочерепну травму, а також розрив селезінки мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. 3. (5) Виходячи із ступеню розвитку трупних явищ, трупа ОСОБА_15 , 1981 року народження, зафіксованих в моргу 11.06.2018р. (Трупне заклякання визначається та добре виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів. Трупні плями вбачаються на задній та частково бокових поверхнях тіла, при дозованому триразовому натисканні на них (12.20) частково бліднуть та відновлюють своє забарвлення на протязі 26 хв. Гнильні зміни не виражені на шкіряних покривах) з урахуванням причини смерті, вважаю, що з моменту смерті до дослідження трупа пройшов проміжок часу що становить приблизно від 22 до 28 годин. Виходячи з характеру пошкоджень, ступені вираженості клітинної реакції в травмованих тканинах вважаю, що від моменту нанесення пошкоджень до смерті пройшов проміжок часу до 60 хвилин. 4. (6) Питання про боротьбу і самооборону не входить в компетенцію судово - медичного експерта. На руках потерпілого немає пошкоджень, які могли б виникнути внаслідок захисту від наносимих ударів. (7.) Пошкодження виявлені при судово-медичному дослідженні трупа не характерні для падіння з висоти. (8.) При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_15 , 1981р.н., знайдено етиловий спирт у концентрації 3.47 проміле, що при житті відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння. Відбір матеріалу для наявності наркотичних, психотропних та лікарських препаратів не проводився. 7. (9) Судити про положення потерпілого в момент спричинення ушкоджень не представляється можливим. Під час спричинення ушкоджень потерпілий був обернений передньою поверхнею тіла до травмуючого предмета.
Висновки цих експертиз лише визначили наявні у ОСОБА_15 хронічні хвороби, виявили наявні у ОСОБА_15 тілесні ушкодження, їх взаємозв`язок з причиною його смерті та перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається із даних, що містяться у висновку судово-психіатричної експертизи за № 467 від 17 липня 2018 року: «1. ОСОБА_9 , на протязі часу, до якого відноситься правопорушення у відношенні якого він підозрюється, будь-яким хронічним чи тимчасовим психічним розладом не страждав, і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 2. ОСОБА_9 на даний час будь-яким хронічним психічним розладом не страждає і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. 3. ОСОБА_9 за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. 4. ОСОБА_9 алкогольною і будь-якою наркотичною залежністю не страждає та проведення лікування з даних приводів не потребує.»
Цей експертний висновок лише свідчить про стан психічного здоров`я ОСОБА_9 .
Як вбачається з даних, що містяться:

- у постанові про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12 червня 2018 року: шорти синього кольору, футболку світлого кольору, шльопанці, що належать ОСОБА_9 визнано речовими доказами;
- у висновку судово-медичної експертизи за № 245 від 13 липня 2018 року: «кров трупа ОСОБА_15 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, тобто його організму власний антиген Н. В бурій помарці на сорочці (об. №1) та в плямі на джинсах (об. №8) знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген Н. Ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_15 . В бурій плямі на куртці (об. №5) та в плямах на джинсах (об. №№ 6,7,9-14) і на кедах (по ухвалі кросівках) (об. №№15,16) знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлені антигени А та Н. Присутність крові потерпілого ОСОБА_15 в цих плямах можлива лише у вигляді домішки. В плямах на сорочці (об. №№2,3,4) кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не знайдена»;
- у висновку судово-медичної експертизи за № 244 від 19 липня 2018 року: «кров трупа невідомого чоловіка - 40-45 років ) (Висновок експертного дослідження» відділу експертизи трупів № 1372/2 від 11 червня 2018р.). особу якого в подальшому було встановлено, як ОСОБА_15 , 1981 р.н. відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто його організму власний антиген Н. На наданих на експертизу шортах (об.№№10,12,13), вилучених у ОСОБА_9 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлений антиген Н, що не виключає можливості її походження від потерпілого ОСОБА_15 . В об.№№1-7 на футболці, в об.№№ 8,9,11,14 на шортах та в об. №№ 15-24 на одній парі шльопанців, наданих на дослідження, кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не виявлена»;
- у висновку судово-медичної експертизи за № 315 від 27 серпня 2018 року: «генетичні ознаки крові, виявленої на шортах (об.1-3), по всіх досліджуваних локусах ДНК ідентичні генетичним ознакам крові ОСОБА_15 . Кров в даних об`єктах ймовірно, походить від ОСОБА_15 .».
Висновки цих експертиз не доводять умисел ОСОБА_9 на вбивство та вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, сам обвинувачений підтверджував той факт, що під час затримання працівниками поліції на ньому був той же одяг, що і 10 червня 2018 року. У той же час, прокурором не спростовані покази ОСОБА_9 про те, що у нього працівники поліції відібрали цей одяг і де він перебував йому невідомо. Також у наданих прокурором доказах відсутні відповідні процесуальні рішення про вилучення цих речей та про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. А факт вилучення майна підтверджується наданням його експертам на дослідження.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про визнання цих доказів недопустимими доказами.

Як вбачається з даних, що містяться:

- у заяві ОСОБА_16 від 11 червня 2018 року, він просить долучити до матеріалів кримінального провадження за №0005649 від 11 червня 2018 року одяг, що належить йому та в якому він перебував 10 червня 2018 року;

- у протоколі огляду місця події від 11 червня 2018 року: об`єктом огляду місця події являється приміщення каб. № 319, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2. В приміщенні знаходиться диван, стіл, шафа. Біля столу знаходиться ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поруч з яким на стільці знаходяться джинси з плямами бурого кольору, кофтина сірого кольору, сорочка в клітинку світлого кольору та кросівки. ОСОБА_16 повідомив, що вказані речі належать йому та в даному одязі він був одягнений 10 червня 2018 року. В подальшому вказані речі при понятих поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, опечатано печаткою «Для пакетів» з підписами понятих;
- у постанові про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12 червня 2018 року: джинси, кофтина сірого кольору, сорочка в клітинку, кросівки, що належать ОСОБА_16 визнано речовими доказами;
-у висновку судово-медичної експертизи за № 316 від 28 серпня 2018 року: «походження крові, виявленої на чоловічій сорочці (об.1), куртці (об.2), джинсах (об.3-11) та кедах (об.12,13), від ОСОБА_15 виключається;
Як вбачається зі змісту протоколу огляду, у ньому відсутні дані про те, що стало підставою огляду службового кабінету, чому це місце називають місцем події та проводять огляд, з якої метою проводився огляд, кому належать речі, які висять на стільці, як вони там з`явилися, підстави та обставини їх вилучення, та у яких речах знаходився свідок ОСОБА_16 , де він їх узяв та коли переодягався, якщо переодягався.
Під час відтворення обстановки та обставин подій свідок ОСОБА_16 сам обмовився, що в день подій переодягався. Тому встановити, чи дійсно при затриманні у ОСОБА_23 були вилучені речі у яких він перебував у день подій, без його допиту та збору відповідних доказів неможливо, а тому у суду немає підстав стверджувати, що на експертизу були передані саме ті речі, у які був одягнутий свідок 10 червня 2018 року.

При цьому і ОСОБА_9 постійно наполягав на тому, що свідок ОСОБА_16 10 червня 2018 року був одягнутий в інші речі, ніж направлені на експертне дослідження.
Крім того, відповідно до вимог до вимог ст. 237 КПК України речі, які були вилучені під час огляду місця події вважаються тимчасово вилученими речами. Однак в матеріалах відсутні відповідні процесуальні рішення про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Тому колегія суддів приходить до висновку про визнання цих докази недопустимими доказами.

Крім того, як вбачається із даних, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 01 червня 2018 року, ОСОБА_16 серед чотирьох осіб пред`явлених для впізнання, впізнав чоловіка під № 2, а саме: ОСОБА_9 .

У той же час, у цьому протоколі адвокат ОСОБА_13 зазначив, що під час впізнання свідок ОСОБА_16 спочатку вказав на понятого, як на особу, яка вчинила побиття потерпілого.

З даних цього протоколу не зрозуміло, що було підставою та необхідністю проведення цієї дії, оскільки свідок та обвинувачений знайомі, цього не заперечували та підтверджували, що 11 червня 2018 року разом проводили час.

Тому колегія суддів приходить до висновку про визнання цього протоколу - неналежним доказом.

Крім того, під час дослідження у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 11 червня 2018 року зі свідком ОСОБА_16 та огляду відеозапису цієї дії, було встановлено, що свідок пояснив, що 10 червня 2018 року близько 15 години він прийшов до земельної ділянки, яка знаходилась за адресою: м. Київ, вул. Сосницька, 43. Там вже знаходився його наглядно знайомим на ім`я ОСОБА_24 по прізвиську « ОСОБА_25 » та наглядно знайомим на ім`я ОСОБА_26 , з якими вони спільно вживали алкогольні напої та жарили картоплю. Через деякий час до них підійшов наглядно знайомий потерпілий, який попросив горілки, щоб похмелитися. Він не пам`ятає у що був одягнений потерпілий, але пам`ятає, що у нього на обличчі, на скроневій його частині, було тілесне ушкодження. Він відмовив потерпілому у його проханні. Той у відповідь присів біля них та образливо висловився на його адресу. Це його розлютило, він підійшов до потерпілого, присів біля нього та кулаком правої руки наніс йому удар у обличчя. Від цього удару потерпілий впав на землю. До них підійшов «Бізон», а він ( ОСОБА_16 ) одразу пішов дивитися та перевертати картоплю. У цей час, «Бізон» ногами в обличчя наніс потерпілому, який лежав на землі, більше 10 ударів. Потім «Бізон» підійшов до нього та сказав піти перевернути потерпілого, щоб він не захлинувся кров`ю. Він підійшов до потерпілого, перевернув його на бік. Вони продовжили вживати спиртні напої, а потерпілий залишився лежати та був живий. Згодом ОСОБА_27 пішов, але він був свідком усіх події. Потім і він з «Бізоном» пішли до знайомого ОСОБА_28 , де вживали спиртні напої. Далі разом пішли на вокзал, де він поїхав від « ОСОБА_25 ». Також, він розповідав, що разом з « ОСОБА_25 » ходив до людей, де жарили м`ясо. У той день, «Бізон» його вдарив і кров потрапила на його речі. ОСОБА_16 зазначив, що одягнений ОСОБА_24 ( ОСОБА_25 ) був у футболку синього кольору, шорти синього кольору, шльопанці. Ранком наступного дня він прийшов до сусіднього будинку, де пункт прийому, та дізнався, що неподалік знайшли труп чоловіка. Вони його не вбивали, залишили живого, хто його добив він не знає.

Насамперед слід зазначити, що слідчий фактично провів допит ОСОБА_16 , якого органи досудового слідства затримали раніше ніж ОСОБА_9 , першим, але зафіксував цю дію як відтворення обстановки та обставин події, що суперечить вимогам діючого кримінально-процесуального законодавства.

Також, під час слідчої дії ОСОБА_16 розказав та показав, що коли до них з потерпілим підійшов ОСОБА_9 , то він одразу розвернувся спиною та пішов слідкувати за картоплею на сковорідці, щоб не підгоріла. Одночасно розповідає, що у цей же час бачив як та скільки разів ОСОБА_9 за його спиною наніс потерпілому ударів. Ці суперечності у покази залишилася поза увагою та з`ясування слідчим.

Відповідаючи на питання слідчого у який одяг він був одягнутий, свідок почав розповідати, що на ньому були спортивні штани ще інший одяг, а потім хтось йому приніс інші речі, а саме: джинси, білу сорочку, кросівки, олімпійку. Однак, він не розповів хто йому приніс ці речі, коли і навіщо він переодягався. Ці суперечності та неточності у показах свідка також залишилися поза увагою слідчого.

У той же час, під час досудового слідства, затримавши ОСОБА_16 , ОСОБА_29 , які є особами без постійного місця проживання, а через деякий час затримавши і ОСОБА_9 , слідчий під час досудового розслідування не використав всі передбачені діючим кримінальним процесуальним кодексом можливості для фіксації показів затриманих осіб та встановлення дійсних обставин вчинення кримінального правопорушення та повного кола осіб причетних до його вчинення.

Фактично під час досудового розслідування слідчий обмежився допитами ОСОБА_16 , ОСОБА_29 , протоколи яких не можуть бути використані під час судового розгляду відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України.

При цьому, анкетні дані цих осіб встановлювалися виключно з їх слів.

Крім того, під час досудового розслідування з метою усунення протиріч та встановлення дійсних обставин вчинення кримінального правопорушення, адвокат ОСОБА_13 неодноразово звертався до слідчого із заявами про проведення одночасного допиту ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_29 , однак, ці клопотання залишалися без уваги слідчим.

У наслідок чого, адвокат ОСОБА_13 звертався зі скаргами до слідчого судді. За результатами розгляду скарг адвоката, ухвалами слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 серпня та 16 серпня 2018 року були задоволені скарги адвоката, визнана бездіяльність посадових осіб Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотань адвоката. Крім того, було зобов`язано слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, розглянути клопотання захисника ОСОБА_13 від 17 липня та 01 серпня 2018 року, про що проінформувати останнього.

Однак, як повідомив у судовому засіданні адвокат ОСОБА_13 , навіть після рішення суду його клопотання слідчим були проігноровані.

Крім того, у судовому засіданні прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_29 оскільки не зміг забезпечити його явку.
Колегією суддів неодноразово задовольнялися клопотання прокурора про допомогу йому у забезпеченні допиту у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 та ухвалювалися ухвали про примусовий привід цього свідка у судові засідання, надавалися доручення про встановлення його місця проживання та доставки до суду, однак вони залишилися без виконання з наданням формальних за змістом рапортів.
Згодом прокурор відмовився від допиту і свідка ОСОБА_16 , оскільки неможливо встановити його місце проживання, забезпечити явку до суду та надати документи, які засвідчують його особу.
Крім того, під час досудового слідства були проігноровані клопотання адвоката ОСОБА_13 до слідчого про допит як свідків у справі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Допитана вже у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показала, що 10 червня 2019 року вони з чоловіком ОСОБА_20 відпочивали біля будинку, жарили шашлики. До них підійшов їх знайомий ОСОБА_9 , він був одягнений в чисту футболку, з ним був ще один чоловік, який назвався ОСОБА_28 , зростом приблизно 170 см, він був в брудній футболці та світло-синіх джинсах, на яких були видні плями зовні схожі на плями від крові. ОСОБА_9 був тверезий, а ОСОБА_28 був п`яний, брудний, та почав вихвалятися, що він когось побив, завалив, та казав, що зробив би це ще один раз. ОСОБА_9 йому казав: - «що ти таке кажеш? Кого ти міг взагалі вбити?». Потім вона з чоловіком пішли додому. Через 4-5 днів їй повідомив ОСОБА_28 , що ОСОБА_9 в СІЗО. Після цієї події вона бачила ОСОБА_28 , як тепер вона знає ОСОБА_16 , ще пару разів. Зазначила, що адвокату ОСОБА_9 вона одразу розповіла про події того дня. Вона з чоловіком та адвокатом ходили до слідчого, але він, почувши їх покази, відмовився їх офіційно допитувати та враховувати ці покази.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що 10 червня 2019 року вони з дружиною ОСОБА_19 відпочивали біля будинку, жарили шашлики. Близько 16 години до них підійшов їх знайомий ОСОБА_9 , він був чисто одягнутий в різнокольорову футболку, яскраві шорти, гумові темні тапці, як завжди був у доброму гуморі, посміхався. Через деякий час до них підійшов, як він тепер знає ОСОБА_16 , на вигляд приблизно 25-28 років, одягнений в голубі джинси, сіру олімпійку, руки були подряпані та в крові. ОСОБА_28 був п`яний, неохайно одягнутий, брудний, в крові та вихвалявся, що він когось побив, а може і вбив. Ще розповідав, що нещодавно вбив чи забив до смерті декілька чоловік. Приблизно через 1,5 години вони розійшлись по домівках. Через пару днів він дізнався, що ОСОБА_9 затримали за вбивство.

Крім того, за згодою всіх учасників судового провадження було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_14 та у цьому кримінальному провадженні була призначена судово-психологічна експертиза, із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.
Як вбачається з даних, що містяться у висновку комісійної судової психологічної експертизи за № 19208/19209/19-61 від 01 листопада 2019 року: У ході психологічного дослідження із використанням комп`ютерного поліграфу у підекспертного ОСОБА_9 виявляються психофізіологічні реакції, які свідчать про те, що :
-«у ОСОБА_9 10 червня 2018 року був конфлікт з ОСОБА_15 ;
- ОСОБА_9 бачив момент побиття ОСОБА_15 ;
- ОСОБА_9 вживав алкогольні напої напередодні смерті ОСОБА_15 ;
- ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_15 руками;
- ОСОБА_9 наносив удари ОСОБА_15 ногами;
- ОСОБА_9 володіє інформацією про те, що свідок ОСОБА_16 наносив удари ОСОБА_15 ;
- ОСОБА_9 володіє інформацією про те, що свідок ОСОБА_16 наносив удари ногами ОСОБА_15
-у ході психологічного дослідження із використанням комп`ютерного поліграфу у підекспертного ОСОБА_9 стійкого комплексу психофізіологічних реакцій, який свідчить про те, що він наносив удари ОСОБА_15 , коли той лежав на землі, не виявляється.»

Фактично висновок даної експертизи категорично виключає нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому у спосіб та обставин встановлених під час досудового слідства на показах свідка та не відповідає обставинам та механізму їх отримання, зазначеним в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 .
Крім того, за клопотанням адвоката ОСОБА_14 у судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_30 , який проводив огляд трупа ОСОБА_15 . Він повністю підтвердив свій висновок та пояснив, що у потерпілого виявлена одна широка забійна рана перенісся, крововиливи очей, розрив губ. Забійна рана перенісся могла утворитися не менше ніж від трьох ударів в область перенісся. При цьому, кожний удар окремо міг спричинити смерть потерпілого. Однак, неможливо визначити у якому положенні при отриманні цих ушкоджень перебував потерпілий. Крім того, у потерпілого була розірвана селезінка, і як би не травма голови, він помер би від розриву селезінки. Розрив відбувся від однієї травматичної дії, однак, на тілі не відобразилися предмети нанесення цього удару (підошви взуття, пальці рук тощо). Удар в область черева був один. Як би було більше ударів, то залишилися б на тілі крововиливи. Однак, це тілесне ушкодження характерне для нанесення руками чи ногами. Всі удари були нанесені потерпілому прижиттєво. Давність тілесних ушкоджень можливо визначити лише коли рахуються доби від часу нанесення, а коли тілесні ушкодження нанесені в один день, то розділити їх по часу нанесення неможливо. Розрив селезінки та забійна рана перенісся отримані в один день, можливо за 60 хвилин до смерті. Потерпілий міг при отриманні таких травм перебувати у свідомості та рухатися. Цьому додатково сприяло його перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння, тому, що у такому стані людина менш чутлива, а алкоголь працює як антисептик.

Фактично під час досудового слідства не було встановлено механізму, обставин та часу отримання потерпілим тілесного ушкодження у виді розриву селезінки, яке могло також призвести до смерті потерпілого.

У той же час, під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_16 пояснив, що саме він перший вдарив потерпілого в обличчя та саме від його удару потерпілий впав на землю.

На покази цього свідка, як головного свідка обвинувачення посилається прокурор, як на беззаперечний доказ вини ОСОБА_9 у вчиненні умисного вбивства.

І встановивши цей факт під час досудового розслідування, слідчий та прокурор при формулюванні обвинувачення та затвердженні обвинувального акту, пред`являють ОСОБА_9 обвинувачення, зазначивши, що саме він наніс удари потерпілому від якого він впав на землю.

З огляду на викладене, жодний із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. За таких обставин слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Крім того, будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту більше надано не було. При цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, під час судового розгляду колегією суддів не встановлено достатніх достовірних, належних, допустимих доказів для визнання ОСОБА_9 винуватим у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, пунктів 18 та 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумнів и повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, вчинено ОСОБА_9 . Тому, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, він по пред`явленому обвинуваченню підлягає визнанню невинуватими та щодо нього ухвалюється виправдовуваний вирок.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні колегія суддів вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання судових витрат у кримінальному провадженні колегія суддів вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368-371, 373-377 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_9 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, і виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 не обирався.
Речові докази у справі - джинси, кофту сірого кольору, сорочку у клітинку, кросівки, які були вилучені у ОСОБА_16 , шорти синього кольору, футболку світлого кольору, шльопанці, що належать ОСОБА_9 , які передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити; компакт-диск типу DVD-R, на якому зафіксовано проведений слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_16 , відповідно до вимог ст. 100 КПК України, - залишити зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням експертизи, підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після спливу строку для його апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_9 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3