У Х В А Л А Справа № 932/2990/22

Іменем України Провадження № 1-кс/932/1938/22

15 липня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0000023 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2022 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , що погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у якому вона прохає накласти арешт, шляхом заборони володіння та розпорядження на нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. Досудовим розслідуванням встановлено, що під час моніторингу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відкритих Інтернет ресурсів отримано інформацію щодо можливого неналежного виконання службових обов`язків службовими особами Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, які організували та провели процедуру приватизації, внаслідок якої нерухоме майно територіальної громади міста Дніпра за адресою: АДРЕСА_1 продано за ціною, значно нижчою від ринкової, що спричинило істотну шкоду територіальній громаді міста Дніпра

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та ТОВ «КПД-Д» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Загальна площа будівлі становить 117 квадратних метрів. Майно територіальної громади міста Дніпро продано за 130 392 грн., тобто за ціною 1114 гривень за один квадратний метр площі приміщення, що значно нижче ринкової вартості нежитлових приміщень на території міста Дніпра.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі.
Власник майна, яке тимчасово вилученим не є, у судове засідання у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України не викликався, з метою забезпечення арешту майна та з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, які свідчать про можливість продовження протиправної діяльності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розгляд клопотання про арешт майна у відсутність слідчого.

Розглянувши клопотання, дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про залишення його без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 17.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Відповідно до клопотання, слідчий прохає накласти арешт на нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), розташовані за адресою: м. Дніпро, пров. Джинчарадзе, буд. 5, з метою збереження речових доказів, однак, слідчим до клопотання не надано доказів того, що вищезазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000023.

Дослідивши клопотання та додатки до нього, вважаю, що необхідно відмовити у задоволенні клопотання, оскільки слідчим не доведено, що зазначені у клопотанні речі були знаряддям вчинення чи зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
За вказаних обставин, клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 98, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000023 відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1