Справа № 145/1154/20
Провадження №1-кп/145/46/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2022 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт Тиврів в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 28.05.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000105, відносно вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, жителем АДРЕСА_1 , громадянином України, раніше несудимим,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
28 травня 2020 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні роздягальні бані ТОВ «Гніванський гранітний кар`єр», що знаходиться за адресою: м. Гнівань Вінницької області, вул. Соборна, 85, проходячи між шафами роздягальні, помітив на дверях однієї із шаф, що навісний замок не зачинено, внаслідок чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майка. Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 підійшов до даної шафи, якою користується ОСОБА_4 та зняв навісний замок з дверей і металеву штабу, після чого відкрив двері шафи.
В подальшому ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, діючи таємно, вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy SM А-10 (105F)», вартість якого відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНІСЕ №4650/20-21 від 17.06.2020, становить 2053,10 грн.
В подальшому ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на вищевказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції.
ОСОБА_6 дав показання, що дійсно він зранку 28 травня 2020 року був у роздягальні бані ТОВ «Гніванський гранітний кар`єр», підійшов до однієї із шаф, зняв незачинений навісний замок з дверей і металеву штабу та викрав із шафи мобільний телефон марки «Samsung».У вчиненому кається.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 повинен нести відповідальність за ч.3 ст.185 КК України, оскільки таємно викрав чуже майно, вчинив крадіжку, поєднану із проникненням у сховище.
Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_7 (раніше несудимий; перебуває на обліку у лікаря-психіатра, однак згідно висновку судово-психіатричного експерта №191 від 09.07.2020 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, та в теперішній час преребуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; позитивно характеризується за місцем проживання), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, запевнення в подальшому не вчиняти кримінальні правопорушення, обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Тиврівським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального праворушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішує відповідно до ст.100 КПК України, скасовує арешт на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст. ст.349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.06.2020 на мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А 10» в корпусі чорного кольору.
Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А 10» в корпусі чорного кольору, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, повернути потерпілому ОСОБА_4 , навісний замок, повернений потерпілому, залишити власнику.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 326 (триста двадцять шість) гривень 88 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_8