Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/48/22
номер провадження 1-кп/368/120/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2022 рокум.Кагарлик Київської області

м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя: ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 3 ст. 185 КК України, який внесено 10.11.2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001386 відносно обвинуваченого:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Київське Кримського району Кранодарського району, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, -
- якому в рамках даного кримінального провадження 10.12.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який передбачено:
- ч. 3 ст. 185 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення, -
- відносно якого в рамках даного кримінального провадження під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався, під час судового слухання кримінального провадження запобіжний захід не обрано, -

- за участі сторін кримінального провадження:
- сторона обвинувачення:
Прокурор - ОСОБА_4 .

Потерпіла - ОСОБА_5

- сторона захисту:
Обвинувачений - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні судом встановлено наступні фактичні обставини справи:
- на початку листопада (перші числа) 2021 року (більш точної дати в судовому засіданні встановити не вдалося) у нічний час у обвинуваченого ОСОБА_3 виник змішаний (прямий на крадіжку чужого майна, невизначений на кількість та вартість майна) умисел на скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжки) з домогосподарства, яке розміщене по АДРЕСА_1 , яке належить потерпіолій ОСОБА_5 .

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), керуючись корисливим мотивом, - незаконне збагачення за рахунок чужого майна, обвинувачений в день виникнення умислу, а саме, - на початку листопада (перші числа) 2021 року (більш точної дати в судовому засіданні встановити не вдалося), близько 00 годин 30 хв., обвинувачений ОСОБА_3 пійдішов до частково огородженого домоволодіння, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить потерпілій ОСОБА_5 , де, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто (власник домогосподарства та треті особи) не спостерігає, - шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку з тильної сторони домогосподарства проник на території вищевказаного домогосподарства, після чого підійшов до вхідних дверей сарайного приміщення, які були зачинені на навісний замок, та за допомогою металевої монтировки, яку приніс заздалегідь із собою, збив замок та проник всередину, звідки таємно від оточуючих викрав металеву двоколісну тачку зеленого кольору, два алюмінієвих бідони об`ємом 40 літрів кожен, алюмінієвий чан об`ємом 50 літрів, сокиру з дерев`яною ручкою, п`ять алюмінієвих мисок об`ємом 10 літрів кожна.

Вище вказані речі помістив на металеву двоколісну тачку та перевіз до місця свого проживання в АДРЕСА_1 , після чого, керуючись єдиним умислом, - продовжуючи свою злочинну діяльність, переконавшись, що за його діями ніхто не спогерігає, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, керуючись наміром на викрадення чужого майна, через незначний роміжок часу (близько 30 хв), - повернувся до вищевказаного господарства, та підійшов до дверей іншого господарського приміщення, які були зачинені на навісний замок та за допомогою металевої монтировки збив замок та проник всередину, звідки таємно від оточуючих викрав шість алюмінієвих каструль без кришок об`ємом 4 - 5 літри кожна.

Згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 4873 від 08.12.2021 вартість металевої двоколісної тачки зеленого кольору часів СРСР станом на 05.11.2021 становить 1500 грн., вартість алюмінієвих бідонів об`ємом 40 літрів часів СРСР в кількості двох штук, станом на 05.11.2021 року становить 800 грн., вартість алюмінієвого чану об`ємом 50 літрів часів СРСР станом на 05.11.2021 року становить 1533 грн. 33 коп., вартість шести алюмінієвих каструль часів СРСР без кришок об`ємом 4-5 літри, станом на 05.11.2021 року становить 420 грн., вартість п`яти алюмінієвих мисок об`ємом 10 літрів часів СРСР становить 866 грн. 65 коп., вартість сокири з дерев`яною ручкою часів СРСР станом на 05.11.2021 року становить 250 грн.

З місця вчинення злочину обвинувачсений ОСОБА_3 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 5369 (п`ять тисяч триста шістдесят девять) гривень 98 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, - як умисні, протиправні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднану з проникненням у інше приміщення.
В даному випадку об`єктом крадіжки є право власності на майно фізичної особи, - потерпілої ОСОБА_5 , - право власності на речі матеріального світу.
Предметом крадіжки є саме майно потерпілої особи, - речі матеріального світу, - майно потерпілої ОСОБА_5 , яке судом перелічено вище в мотивувальній частині вироку.
Об`єктивна сторона злочину, - дії обвинуваченого ОСОБА_3 , спрямовані на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої особи, які виразилися в незаконному фізичному переміщенні викрадених речей, яке було спрямоване на викрадення майна з житла.
Суб`єктом даного злочину є обвинувачений ОСОБА_3 , так як суб`єктом кваліфікованої крадіжки (ч. 3 ст. 185 КК Укаїни) є фізична осудна особа, яка на момент вчинення злочину досягла віку 14 років.
Суб`єктивна сторона даного злочину, - прямий, (направлений на викрадення майна), не визначений, (щодо кількості та виду майна), умисел обвинуваченого ОСОБА_3 на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої особи.
Крадіжка майна є закінченою з моменту, коли обвинувачений ОСОБА_3 повністю здійснив умисел на заволодіння майном потерпілої особи, - ОСОБА_5 , та мав реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.
Суд зазначає, що дійсно, - обвинувачений ОСОБА_6 двічі протягом одного дня проникав на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 для викрадення речей, проте, суд вважає, що такої кваліфікуючої ознаки крадіжки, як повторність, - в даному випадку немає, так як обидва факти крадіжки охоплювалися єдиним умислом обвинуваченого, та, зокрема, факт повторного проникнення на територію домогосподарства обумовлено тим, що обвинувачений ОСОБА_6 фізично не зміг перенести викрадені речі за один раз.
Так, кваліфікуючою ознакою складу злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, та який вчинив ОСОБА_3 є вчинення злочину, поєднане з проникненням в інше приміщення.
Проникнення це таємне, відкрите чи з застосуванням насильства вторгнення у житло, приміщення або сховище з метою вчинення крадіжки.
Проникнення пов`язане з доступом до майна таємно, шляхом докладання зусиль чи насильства (фізичного чи психологічного), обману, підкупу або недозволеного входу через відкриті двері.
Відповідно, в діях обвинуваченого ОСОБА_3 міститься така кваліфікуюча ознака, як проникнення, пов`язане з доступом до чужого майна таємно, шляхом недозволеного входу через відкриті двері (шляхом зриву навісних замків), так як обвинувачений ОСОБА_3 проникав до приміщення сараїв, які розміщені на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та яке на праві приватної власності належить потерпілій ОСОБА_5 .

Приміщення включає різного роду будівлі, споруди, які призначені для розміщення людей або майна. Воно може бути постійним, тимчасовим, станіонарним або пересувним.
В даному випадку приміщення, - це будівля сараїв, які є постійним, стаціонарним приміщенням для зберігання майна (робочого інструменту, кухонного посуду, знарядь садівництва, тощо).
Свою вину у вчиненні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю, беззаперечно, та в судовому засіданні показав наступне.
Положення ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України йому судом роз`яснено та зрозумілі, проте, він бажає дати показання по суті справи.
Свої законні права та інтереси в даному кримінальному провадженні буде захищати самостійно, а тому послуги захисника йому не потрібні.

Зазначив, що обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, - відповідають дійсності і ним не оспорюються.

Додатково зазначив, що постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом до на час вчинення злочину ніде не працював, а тому має скрутне матеріальне становище.

Звісно, - людей, які проживають в селі він знає.

Орієнтовно на відстані 500 метрів від його домогосподарства, на одній вулиці розташоване домогосподарство потерпілої ОСОБА_5 , - по АДРЕСА_2 .

Потерпілу він знає наглядно, адже потерпіла в будинку не проживає, а використовує його як дачу.

В перших числах листопада 2021 року, точної дати він не пам`ятає, близько 00 год. 30 хв. у нього виник умисел на крадіжку майна з домогосподарства потерпілої, після чого він взяв мішок і металеву монтировку та пішов до домогосподарства потерпілої, так як був впевнний в тому, що нікого (ні потерпілої, ні інших осіб) в домогосподарстві немає.

Він підійшов до тильної сторони домогосподарства, зайшов через незамкнену хвіртку та зайшов на подвір`я, де підійшов до одного із сараїв.

На вхідних дверях був навісний замок, він його збив за допомогою монтировки та зайшов в сарай, звідки викрав викрав металеву двоколісну тачку, на яку погрузив два здорових алюмінієвих бідони, здоровий алюмінієвий чан, сокиру та п`ять алюмінієвих мисок, після чого пішов до домогосподарства, де виклав всі викрадені речі в сараї, після чого він не більше, ніж чрез 30 хв. повернувся до домогосподарства потерпілої, так як хотів викрсти речі ще з одного сараю.

Зайшовши на території джомогосподарства потерпілої тим же шляхом, він підійшов ще до одного сараю, металевою монтировкою збив навісного замка, та викрав з цього сараю шість алюмінієвих каструль без кришок об`ємом 4 - 5 літри кожна, після чого повернувся до свого домогосподарства.

Під час вчинення крадіжки він в стані алкогольного сп`яніння не перебував.

У вчиненому щиро розкаюється, усвідомлює всю протиправність своїх дій, йому соромно за вчинене, просить суд суворо його не карати.

Погоджується з покаранням, яке запропоноване прокурором, запевняє, що ніколи більше крадіжок вчиняти не буде.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, - переконаний, що визнання вини обвинуваченим та відповідні його покази не є результатом якихось погроз з боку потерпілої сторони або обіцянок працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, достовірними та обґрунтованими, а тому вони є підставою для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, органами досудового слідства зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, однак, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_3 , - проти чого представник державного обвинувачення (прокурор) не заперечувала, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за не доцільне:
- допит потерпілого;
- допит свідків, які зазначені в обвинувальному акті;
- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, -
- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, - висновок органу пробації, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, заходів забезпечення кримінального провадження.
Що стосується потерпілої ОСОБА_5 , то потерпіла в підготовчому судовому засіданні після роз`яснення їй законних прав та інтересів подала до суду письмове клопотання, в якому просить суд в подальшому слухати кримінальне провадження без її участі, зазначивши при цьому, що не має претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 , цивільний позов подавати не буде, щодо покарання, - покладається на розсуд суду.

Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано 12 серпня 1995 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в село Київське Кримського району Краснодарського краю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно, - ОСОБА_3 є громадянином України, на час скоєння кримінального правопорушення (тяжкого злочину) досягнув віку кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, так як кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України настає з моменту досягнення осудною особою віку 14 ти років, відповідно, обвинувачений є суб`єктом вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України;

- згідно картки фізичної особи - платника податків, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має РНОКПП: НОМЕР_2 ;

- згідно довідки вимоги про судимість № 63 08122021/32012, станом на 09.12.2021 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Київське Кримського району Краснодарського краю, громадянина України є наступні відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності:

- був засуджений 10.05.2000 року Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочинів, які передбачені ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 193 КК України, з застосуванням положень ст. 42 КК України до покарання у виді виправних обіт строком на 2 роки;

- був засуджений 14.04.2003 року Дніпровським районним судом м. Києва за вчинення злочинів, які передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Звільнений з місць відбування покарання 02.11.2005 року на підставі ухвали суду про умовно дострокове звільнення від відбування покарання (невідбутий термін 4 місяці 15 днів).

Відповідно, як вбачається з довідки вимоги про судимість обвинуваченого ОСОБА_3 , він станом на момент вчинення нового злочину, а саме, - станом на листопад місяць 2021 року є таким, який вважається раніше не судимий в силу положень ст. 89 КК України.

- згідно довідки № 455, яка видана 08.12.2021 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», ОСОБА_3 , 1976 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , - за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня » не спостерігався;

- згідно довідки № 598, яка видана 08.12.2021 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», ОСОБА_3 , 1976 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , - в наркологічному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спостерігався, за наркологічною допомогою не звертався.

- згідно довідки характеристики, яка видана 23 листопада 2021 року Кагарлицькою міською радою Київської області, ОСОБА_3 , 1976 року народження, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони;

- згідно досудової доповіді органу пробації від 16.05.2022 року у відношенні ОСОБА_3 , 1976 року народження, - беручи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, відсутність історії правопорушень, готовність до змін, середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, Обухівський районний сектор № 2 Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області вважає, що виправлення ОСОБА_7 , без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Якщо суд дійде висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, буде доцільно, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому, застосовувати заходи нагляду, соціально-виховні заходи,які можуть вплинути на фактор ризику та знизити ризик повторного кримінального злочину. Орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язку відповідно до п. 1 частин 1, 2 пункту 3 частини 2 статті 76 КК України.

Матеріали кримінального провадження стосовно речових доказів:

- Згідно постановляючої частини постанови про визнання та приєднання до провадження речових доказів:
1. Визнати в якості речових доказів:

- металеву двоколісну тачку, зеленого кольору;

- алюмінієву миску об`ємом 10 літрів з пошкодженнями та потертостями;

- сокиру з дерев`яною ручкою.

2. Речові докази передати на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 підж розписку.

Також в матеріалах кримінального провадження міститься власноруч написана розписка потерпілої ОСОБА_5 , в якій вона зазначає, що вона отримала від слідчого належні їй - металеву двоколісну тачку, зеленого кольору, алюмінієву миску об`ємом 10 літрів з пошкодженнями та потертостями, сокиру з дерев`яною ручкою, та зобов`язується зберігати до вирішення питання в суді.

Матеріали кримінального провадження, що стосуються витрат на залучення експертів.
Витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.

Обґрунтування судом призначення виду та розміру покарання.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкого злочину), особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наслідки вчиненого кримінального правопорушення (тяжкого злочину), наявності відомостей про судимість, позицію державного обвинувача (прокурора), позицію потерпілої сторони.
Так, санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 с т. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно, з огляду на положення ч.ч. 1, 3, 5 ст. 12, ст.ст. 23, 24 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, - тяжкий злочин.
Обставини, які згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, завданої злочином.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні не встановлено.
Так, в діях ОСОБА_3 , зокрема, - відсутні такі обтяжуючі вину обставини, - як повторність чи рецидив (ст.ст. 32, 34 КК України), так як хоча і ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (що вбачається з довідки вимоги про судимість), проте, станом на момент вчинення нового злочину, а саме, - станом на початок лисопада 2021 року, - обвинувачений ОСОБА_6 є таким, який раніше не судимий, - в силу положень ст. 89 КК України.
Також в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні і інші обтяжуючі кримінальну відповідальність обставини, які зазначені в ст. 67 КК України.
Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 хоч і раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проте, - в силу положень ст. 89 КК України, - раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому злочині, є в наявності лише обставини, які пом`якшують покарання, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання, матеріальна шкода, заподіяна злочином, - відшкодована в повному обсязі, потерпіла в зв`язку з цим не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо здійснити в умовах, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, з застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України, що, на думку суду, - відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставинам справи, характеризуючим обставинам обвинуваченого ОСОБА_3 .
Що стосується розміру призначеного покарання, то слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, - в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, що судом обгрунтовано нижче, окрім цього саме на такому розмірі покарання у виді позбавлення волі наполягав представник державного обвинувачення, - прокурор, а тому суд вважає, що призначення саме такого виду покарання, як позбавлення волі, та в такому розмірі, - 3 (три) роки, буде відповідати обставинам вчиненого злочину, та, особливо, особі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом в судовому засіданні не виявлено.
Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, тому суд, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 , хоч і раніше раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, - в силу положень ст. 89 КК України - раніше не судимий, відповідно, злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, вчинених умисно, проте, - щиро розкаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, в добровільному порядку відшкодував шкоду, заподіяну злочином, в зв`язку з чим потерпіла сторона не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру, відповідно, - в наявності є лише обставини, які пом`якшують покарання, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи позицію прокурора, яка наполягала саме на такому виду та розміру покарання, враховуючи висновок органу пробації, тому до обвинуваченого необхідно застосувати такий вид покарання як позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з застосуванням положень ст. 75 КК України, (іспитовий строк терміном на 1 рік), ст. 76 КК України, - як превентивний захід до вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових злочинів.

Також слід застосувати положення ст. 75 КК України.
Обґрунтування позиції суду.
Згідно положень ст.. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаювання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), то суд зазначає про ту обставину, що ОСОБА_9 , зглядаючись на його поведінку як під час досудового слідства, так і під час судового слухання справи, переконав суд у своєму щирому розкаюванні.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення, який просить застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні засудженого ОСОБА_3 положення ст.ст. 75 КК України.

Що ж до застосування положень ст. 76 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч. 2 ст. 76 КК України на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу

Згідно ч. 3 ст. 76 КК України на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки:

1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;

2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб;

6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що`пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Суд, з огляду на висновок органу пробації, в якому зокрема зазначено, що існує середня ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного правопорушення, та те, що на думку органу пробації, - перебування на волі обвинуваченого становить середній рівень небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб), - суд приходить до висновку щодо необхідності здійснення виховання та перевиховання ОСОБА_3 на час іспитового строку, - в умовах здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що, звісно, передбачає, що, окрім загальних обов`язків, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_10 слід покласти додатково обов`язки, які передбачені п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Отже, в зв`язку з звільненням обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, суд вважає, що необхідними та достатніми для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 (з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин вчиненого кримінального правопорушення) будуть наступні обов`язки (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України):
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Заходи забезпечення кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Такий вид забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, - в даному кримінальному провадженні не застосовувався.
Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі.
Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладену норму КПК України, що стосується речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:
- речові докази, а саме:
- металеву двоколісну тачку, зеленого кольору;

- алюмінієву миску об`ємом 10 літрів з пошкодженнями та потертостями;

- сокиру з дерев`яною ручкою, -

- які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої, - залишити потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці село Мирівка Кагарлицького району Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , тел. моб.: (067) 348 81 90.

Процесуальні витрати.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні відсутні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 23, 24, 51 53, 65, 66, 75, 76, 89, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, як за вчинення умисних, протиправних дій, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до положень ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п.п. 2, 4 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Заходи забезпечення кримінального провадження.
Запобіжні заходи.
Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, - не обирати.
Інші види забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні не застосовувалися.
Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази по справі:
- металеву двоколісну тачку, зеленого кольору;

- алюмінієву миску об`ємом 10 літрів з пошкодженнями та потертостями;

- сокиру з дерев`яною ручкою, -

- які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої, - залишити потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці село Мирівка Кагарлицького району Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , тел. моб.: (067) 348 81 90.

Процесуальні витрати.
Процесуальні витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд Київської області.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1