ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2022 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бар Вінницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2022 за № 0000054 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Попівці, Копайгородської ТГ, Жмеринського району Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , неодруженого, судимості відсутні,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,

У С Т А Н О В И В:
28.03.2022 близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих довготривалих неприязних відносин, вчинив конфлікт зі своїм односельчанином ОСОБА_6 . Під час даного конфлікту ОСОБА_4 , реалізовуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, почергово долонями своїх рук завдав три удари по обличчю ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 29 від 15.04.2022, у ОСОБА_6 виявлено: струс головного мозку, який належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, визнає частково.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений надав показання, за змістом яких 28.03.2022 удень, побачивши, як потерпілий їздить по селу автомобілем у нетверезому стані, він його попередив, щоб той їхав додому, і потерпілий поїхав в село Кошаринці. Ввечері потерпілий повернувся в с. Попівці, побачивши його близько 20-ї години обвинувачений підійшов до автомобіля потерпілого, і коли той вийшов з нього, наніс йому два удари в область голови. У відповідь потерпілий відштовхнув обвинуваченого і бійка закінчилась. Повідомив також, що конфлікт виник виключно через те, що потерпілий їздив у нетверезому стані по селу на автомобілі, який голосно працював, а у нього гуляють діти по вулиці. Саме поясненням мотивів свого вчинку обвинувачений мотивував свою позицію про те, що він вину визнає частково. Обвинувачений також стверджував, що щиро розкаюється у вчиненому, усвідомлює, що вчинив неправильно, слід було викликати поліцію. З приводу майнового стану пояснив, що отримує нерегулярні заробітки від сезонних робіт і вирощування городини.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнає частково у своєму розумінні, оскільки, на його думку, у нього не було прямого умислу на нанесення тілесних ушкоджень, а такі його дії спровоковані неправомірною поведінкою потерпілого. Однак, визнання вини обвинуваченим можна розцінювати як повне визнання вини.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 28.03.2022 близько 20-ї години їхав по селу Попівці автомобілем, у якого був відсутній глушник. Під час цього автомобіль перестав працювати і коли він його завів, до нього підійшов ОСОБА_4 , який був у стані алкогольного сп`яніння, та висловив претензії з приводу голосної їзди на автомобілі і почав витягувати його за руку з автомобіля. Після того, як потерпілий вийшов з автомобіля, обвинувачений наніс йому долонею три удари в ліву сторону голови, тоді потерпілий його відштовхнув, обвинувачений впав і все закінчилось. Повідомив, що під час конфлікту з обвинуваченим у його автомобілі знаходились друзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були очевидцями події. Зазначив, що причиною конфлікту послугувало те, що він їздив автомобілем по селу і автомобіль голосно працював, оскільки був відсутній глушник. ОСОБА_6 зазначив, що обвинувачений наносив йому удари правою рукою, а ОСОБА_4 впав, тому що він його відштовхнув. Після цього друзі ОСОБА_6 вийшли з автомобіля, між ними та ОСОБА_4 відбувся словесний конфлікт, після чого вони розійшлись. Потерпілий також зазначив, що обвинувачений й раніше неодноразово висловлював йому претензії з приводу того, що потерпілий їздить по селу автомобілем занадто швидко і створює багато шуму у зв`язку з несправностями автомобіля. Пояснив також, що після бійки лікувався стаціонарно у м. Вінниця. Зазначив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, покарання просив призначити на розсуд суду. Заперечив вживання алкогольних напоїв у день конфлікту з обвинуваченим.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав показання, за змістом яких він, потерпілий і ОСОБА_7 під`їхали в центр села Попівці і в них перестав працювати автомобіль. Коли вони заводили автомобіль, підійшов ОСОБА_4 і в них з потерпілим почався словесний конфлікт. Після цього обвинувачений витягнув ОСОБА_6 з автомобіля і наніс йому два-три удари долонею в область голови. Після цього ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_4 і той впав, потім підбігли знайомі обвинуваченого і забрали його. Зазначив, що коли автомобіль заводився, то працював голосно, оскільки в нього був відсутній глушник. У той день він близько десятої вечора розмовляв із потерпілим і той скаржився на головний біль.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що вони з потерпілим їхали в автомобілі і під час цього відірвався глушник. Автомобіль почав голосно працювати, їхав і зупинявся, тому потерпілий газував. Коли під`їхали в центр села, до автомобіля підійшов ОСОБА_4 та почав стукати в двері. Тоді ОСОБА_6 відкрив двері і обвинувачений його витягнув з автомобіля, після чого правою рукою наніс потерпілому удар в область голови, свідок бачив лише один удар долонею. Після цього ОСОБА_6 відштовхнув від себе ОСОБА_4 , та в цей час підбігли знайомі обвинуваченого і забрали його.

Таким чином, показання обвинуваченого, потерпілого і свідків узгоджуються між собою і підтверджують викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального проступку.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого і свідків вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, також підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.

Зокрема, даними заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2022, витягу з журналу ЄО №1008 від 29.03.2022 і витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000054 станом на 20.04.2022 підтверджується, що відомості про вчинення кримінального проступку були належним чином внесені до реєстру за заявою потерпілого ОСОБА_6 про нанесення йому тілесних ушкоджень.

Отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у виді струсу головного мозку підтверджується висновком експерта Барського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи Вінницької обласної ради №29 від 15.04.2022 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи. Вказана експертиза була проведена з урахуванням даних медичної карти №796740, виданої на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , а також даних консультативного висновку спеціаліста від 06.04.2022, виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.04.2022, консультативного висновку від 06.04.2022, які потерпілий згідно з його заявою від 11.04.2022 добровільно надав працівникам поліції для проведення експертизи.

Так, згідно з висновком експерта №29 від 15.04.2022 у ОСОБА_6 мав місце струс головного мозку, який за медико-морфологічними ознаками виник внаслідок травмуючої дії, удару (контрудару), тупим твердим предметом (предметами), по давності утворення може відповідати терміну, вказаному у постанові (28.03.2022) та за ознакою розладу здоров`я (тривалістю понад шість днів, але не більше три тижні/21 день) належить до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (п.2.3.1.«а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995).

Згідно з даними консультаційного висновку спеціаліста, виданого КНП «Барська міська лікарня» Барської міської ради від 30.03.2022, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено діагноз: ЗЧМТ (закрита черепно-мозкова травма), струс головного мозку (28.03.2022).

Отже, дані вищезазначеного висновку експерта щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень узгоджуються з показаннями потерпілого, обвинуваченого і свідків, які описали як саме і в якій кількості обвинувачений наносив удари потерпілому.

Вказаний висновок не суперечить висновку експерта за результатами проведення первинної експертизи. Зокрема, згідно з висновком експерта Барського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи Вінницької обласної ради №24 від 30.03.2022, у ОСОБА_6 на час обстеження механічних тілесних ушкоджень не виявлено, що не виключає можливості фізичної дії і розслідується органами дізнання. Вказана експертиза проводилася лише за результатами обстеження потерпілого.

Таким чином, надані стороною обвинувачення письмові докази, які є належними і допустимими, в сукупності із показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідків у судовому засіданні, суд визнає достатніми для висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до частини 1 статті 65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 діяння є кримінальним проступком. Потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

Як дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує дані таких документів: довідки КНП «Барська міська лікарня», за якими ОСОБА_4 на диспансерному обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; довідки, виданої старостою Поповецького старостинського округу №7 від 01.04.2022, за якими негативної інформації щодо ОСОБА_4 не повідомлено.

Як пояснив обвинувачений, він розлучився з дружиною, однак вони проживають в одному багатоквартирному будинку, тому діти періодично перебувають то у матері, то у батька. Наявність малолітніх дітей підтверджується даними довідки, виданої старостою Поповецького старостинського округу №8 від 01.04.2022 про склад сім`ї, за якою в обвинуваченого є дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно із довідкою з інформаційної системи МВС №34 від 01.04.2022 ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до пункту 1 частин 1 статті 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття.

З`ясовуючи питання про наявність обставин, що обтяжують покарання, суд зауважує таке.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, є обставиною, яка обтяжує покарання.

Під час допиту у судовому засіданні потерпілий, котрий був попереджений про кримінальну відповідальність за надання суду завідомо неправдивих показань, стверджував, що обвинувачений під час нанесення йому тілесних ушкоджень перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Прокурор на етапі подання письмових доказів надав суду не засвідчену копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №276 на ім`я обвинуваченого ОСОБА_4 , у якій вказано, що останній знаходився на лікуванні у хірургії з 28.03.2022; у графі «Діагноз», серед іншого, вказано «алкогольне сп`яніння»; у розділі «Діагностичні дослідження» зазначено «Алкотест «Drager» від 28.03.2022 1,51 проміле».

Вказаний документ не береться судом до уваги, оскільки не засвідчений належним чином і не підтверджено процесуальний порядок його отримання.

У постанові від 11.02.2020 у справі № 643/20474/15-к Верховний Суд наголосив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК. Посилаючись на це Верховний Суд зазначив, що доводи засудженого про те, що факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння повинен підтверджуватися виключно на підставі висновків відповідного експерта, або іншими документами, які матеріали кримінального провадження не містять, не ґрунтуються на положеннях процесуального закону. У вказаній справі стан алкогольного сп`яніння був встановлений на підставі показань потерпілого.

Таким чином, судом за результатами судового розгляду на підставі показань потерпілого, який перебував у близькому фізичному контакті з обвинуваченим під час бійки, встановлено, що обвинувачений під час вчинення кримінального проступку перебував у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений цих показань потерпілого не заперечував.

Однак, про вчинення обвинуваченим кримінального проступку у стані алкогольного сп`яніння сторона обвинувачення в обвинувальному акті не зазначила. Натомість, в обвинувальному акті вказано, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , що передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, не виявлено.

Відповідно до статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі статтею 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Оскільки стороною обвинувачення перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння не вказано в обвинувальному акті як обставину, яка обтяжує покарання, тому судом ця обставина не враховується.

Отже, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені статтею 67 КК України, відсутні.

Сторона обвинувачення наполягала на призначенні покарання у виді 180 годин громадських робіт.

Сторона захисту просила призначити обвинуваченому мінімальний штраф, передбачений санкцією частини 2 статті 125 Кримінального кодексу, мотивуючи тим, що хоча обвинувачений і не працевлаштований, однак має у власності земельну ділянку і може отримувати з неї доходи. Проте доказів вказаних обставин, а також будь-яких доказів стосовно майнового стану обвинуваченого, всупереч положенням частини 2 статті 92 КПК України, які встановлюють обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, суду не надано.

Врахувавши наслідки вчиненого проступку і його характер, зокрема, мотиви його вчинення, які пов`язані з агресивною реакцією обвинуваченого на безвідповідальну поведінку потерпілого під час керування автомобілем, а також те, що бійка була припинена не обвинуваченим, а в результаті самозахисту потерпілого, врахувавши особу винного, який визнав свою вину, щиро розкаявся, висловив переконливий намір більше не вчиняти протиправних дій, має постійне місце проживання і міцні соціальні зв`язки, негативні характеристики за місцем проживання відсутні, суд вважає за неможливе призначити покарання у виді штрафу особі, яка не має доходів. Крім того, покарання у виді невеликого штрафу, на думку суду, не мотивуватиме обвинуваченого до самоконтролю у стресових ситуаціях і подолання агресивних реакцій на поведінку інших людей, не сприятиме вихованню обвинуваченого в дусі поваги до життя і здоров`я інших людей і вирішення конфліктів законними методами.

Таким чином, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт в мінімальному розмірі - ста п`ятдесяти годин.

Речові докази і процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не вживалися.

Керуючись статтями 368, 370, 374, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_11