Справа № 461/4650/22
Провадження № 1-кс/461/3991/22
УХВАЛА
іменем України
12.09.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 про скасування повідомлення слідчого про підозру від 05.07.2022 р. ОСОБА_4 за ч.4 ст. 368-4 КК України у кримінальному провадженні № 0000151 від 10.06.2022 р.,-

ВСТАНОВИВ:

Захисник адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , подав 06.09.2022 р. до Галицького районного суду м. Львова скаргу від 06.09.2022 р. про скасування повідомлення слідчого про підозру від 05.07.2022 р. ОСОБА_4 за ч.4 ст. 368-4 КК України у кримінальному провадженні № 0000151 від 10.06.2022 р., в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

У вказаній скарзі просить скасувати повідомлення слідчого про підозру від 05.07.2022 р. за ознаками злочину передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України у кримінальному провадженнні № 0000151 від 10.06.2022 р., та зобов`язати слідчого прокурора, що здійснюють досудове розсілдування у вказаному кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей (запису) про дату та час повідомлення про підозру від 05.07.2022 р. ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що в провадженні СУ ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000151 від 10.06.2022 року. 05.07.2022 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого частиною 4 статті 368-4 КК України у вищевказаному кримінальному провадженні без наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (з порушенням п.З ч. 1 ст. 276 КПК України).

Підставою для оскарження повідомлення про підозру ОСОБА_4 є позрушення вище вказаних процесуальних норм, а саме, відсутність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України, зокрема:

Відповідно до оголошеної підозри ОСОБА_4 підозрююється у вчинені злочину передбаченого частиною 4 статті 368-4 КК України, що передбачає прийняття пропозиції, обіцянки або одержання аудитором, нотаріусом, приватним виконавцем, експертом, оцінювачем, третейським суддею або іншою особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення дій або бездіяльність з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи і поєднані з вимаганням неправомірної вигоди. Так, у повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_4 поставив ОСОБА_6 , в умисно створені умови, за який він вимушений надати неправомірну вигоду з метою запобігання отримання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні пропуску товару, через те, що автомобіль, який підлягав розмитненню не був знятий з обліку в країні реєстрації під час ввезення ОСОБА_6 його на територію України. Покликається на те, що відповідно до абз. З п. 9 Правил митного контролю та митногоо оформлення транспортних засобів, що переміщуються ~: киянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005 року не підлягають пропуску через митний кордон України транспортні засоби, що ввозяться в Україну громадянином для вільного обігу, не зняті з сбліку в реєстраційних органах країни придбання або іншої країни. Разом з тим, в оскаржуваному повідомленні про підозру вказано, що азтомобіль був придбаний в Республіці Польща ОСОБА_6 . Відтак, саме ОСОБА_6 , перед ввезенням автомобіля для вільного обігу в Україну та перетином кордону, відповідно до Правил митного контролю, повинен був зняти автомобіль з обліку в країні його придбання.

Крім того, з Протоколу слідчої дії від 01 липня 2022 року, що міститься у матеріалах кримінального провадження (відеозапис зустрічі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ) слідує, що ОСОБА_4 жодним чином не висловлював вимогу щодо надання неправомірної вигоди з погрозою вчинення дій або бездіяльності з використанням свого становища, наданих повноважень, влади, службового становища стосовно ОСОБА_6 .

На думку скаржника зміст повідомлення про підозру та надані стороною обвинувачення докази не містять чітко зафіксованих фактичних обставини, які вказують на те, що ОСОБА_4 вимагав неправомірну вигоду, або умисно створював умови, за яких ОСОБА_6 вимушений був надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 Митного Кодексу України, взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються відповідним договором. У повідомленні про підозру не надано жодного підтвердження про те, що ОСОБА_6 укладав будь-які договори з ОСОБА_4 як з митним брокером.

Скаржник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні протии вказаної скарги заперечив, вказав, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 було вручено з дотриманням всіх вимг КПК України, триває досудове розслідування, проводяться слідчі дії, збираються докази обґрунтованості вказаної підозри, які по закінченню досудового розслідування будуть пред`явлені строні захисту, зміст підозри під час досудового розслідування може змінюватися, заперчмв те, що ОСОБА_4 незнав про те, що вказаний автомобіль не був знятий з обліку в країні реєстрації під час ввезення ОСОБА_6 його на територію України, оскільки ОСОБА_4 подавав попередню митну декларацію, а тому просив у задовленні скарги відмовити повністю.
Заслухавши пояснення скаржника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчим суддею встановлено що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000151 від 10.06.2022 року. 05.07.2022 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого частиною 4 статті 368-4 КК України у вищевказаному кримінальному провадженні. При цьому, ОСОБА_4 підозрююється у вчинені злочину передбаченого частиною 4 статті 368-4 КК України, що передбачає прийняття пропозиції, обіцянки або одержання аудитором, нотаріусом, приватним виконавцем, експертом, оцінювачем, третейським суддею або іншою особою, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення дій або бездіяльність з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи і поєднані з вимаганням неправомірної вигоди.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК.
Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.
Відповідно п.4 параграфу 2 Прикінцевих положень Закону України F2147-VIII від 03.10.2017 року, зміни, які були внесені до ст.303 ч.1 КПК України в частині її доповнення пунктом 10, застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018 року.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Так, відповідно до положень ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім.»я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Із поданої скарги вбачається, що підставою скасування повідомлення про підозру скаржник вважає, що повідомлення про підозру за ознаками передбаченими ч. 4 ст. 368-4 КК України ґрунтується на неналежних доказах, та спростовується даними, викладеними у скарзі, зокрема, які підтверджують відсутність складу вказаного кримінального правопорушення. З мотивів скарги слідує, що захисником підозрюваного, ставиться питання про неправильну кваліфікацію дій підозрюваного з боку органу досудового розслідування, а також на те, що ОСОБА_4 жодним чином не висловлював вимогу щодо надання неправомірної вигоди з погрозою вчинення дій або бездіяльності з використанням свого становища, наданих повноважень, влади, службового становища стосовно ОСОБА_6 , та відсутні договірні стосунки між вказаними особами.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, передбаченого ч.4 ст. 368-4 КК України, слідчий суддя вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Також, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Системний аналіз положень ст.ст. 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді - судді суду першої інстанції, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Зокрема, під час вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжних заходів та здійснення судового контролю в порядку ст.206 КПК України та ст. 303 КПК України.

Аналіз змісту ч. 4 ст. 368-4 КК України та інших норм КПК України, вказує на те, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його в вчиненні, перевірка обсягу підозри вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:

1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;

2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст.87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.

З поданої скарги вбачається, що заявник фактично незгоден з підозрою у зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставністю, при цьому просить її скасувати. Обґрунтовує свою незгоду тим, що в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки вчинення злочину передбаченого ч.4 ст.368-4 КК України, в якому він підозрюється.

Крім цього, вирішення питання про достатність доказів вини особи є компетенцією суду та може бути підставою для постановления виправдувального вироку.
Отже, заявник по суті просить слідчого суддю надати оцінку пред`явленій підозрі та фактично висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, прийнявши законне та обґрунтоване рішення, встановивши вину або невинуватість певної особи. Адже слідчим суддею не встановлено факту спростування під час досудового розслідування доказів, що давали підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-4 КК України. Крім цього, очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає.

Слідчий суддя також не вбачає порушення порядку повідомлення ОСОБА_4 про підозру, оскільки скаржник не покликається на такі порушення з боку органу досудового розсілдування. З матеріалів справи встановлено, що зміст письмового повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України. Воно вручене підозрюваному в присутності захисника в день його складення, 05.07.2022 року. Підозрюваному роз`яснені та оголошені його права, вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.276-278, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 про скасування повідомлення слідчого про підозру від 05.07.2022 р. ОСОБА_4 за ч.4 ст. 368-4 КК України у кримінальному провадженні № 0000151 від 10.06.2022 р.. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1