Справа № 201/5476/22
Провадження № 1-кс/201/1887/2022

12 серпня 2022 року м. Дніпро
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербинівка Торецького району Донецької області, громадянина України, офіційно працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
- слідчий ОСОБА_3
- підозрюваний ОСОБА_5
Короткий виклад клопотання.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 13.08.2022, у зв`язку із чим виникла необхідність у його продовженні.
У той же час завершити досудове розслідування у строк дії постанови про обрання запобіжного заходу не можливо, у зв`язку із чим наведене зумовило слідчого звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді.
Слідчий вважає, що на сьогодні продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
З огляду на наведене, слідчий просив продовжити строк тримання ОСОБА_5 у межах строків досудового розслідування без визначення розміру застави.
Під час судового розгляду слідчий з прокурором заявлене клопотання підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні письмово.
Захисник та підозрюваний щодо задоволення клопотання не заперечували.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Вислухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з такого.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.
Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.
Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.
Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, та строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022
Досудовим розслідуванням встановлено, що з кінця березня 2022 року (більш точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені) до 19.05.2022 громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у селищі Клебан-Бик Іллінівської об`єднаної територіальної громади Краматорського району Донецької області, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України добровільно надавав допомогу представнику іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України.
Так, наприкінці березня 2022 року ОСОБА_5 погодився на пропозицію громадянки Російської Федерації ОСОБА_8 передавати для її сина ОСОБА_9 військовослужбовця ЗС РФ, котрий з 24.02.2022 приймає участь у збройній агресії на території України, інформації про розташування військовослужбовців та військової техніки ЗС України та інших військових формувань, котрі протидіють збройній агресії РФ, на території Краматорського району Донецької області, для коригування бомбових, ракетних та артилерійських ударів ЗС РФ по зазначеним цілям.
При цьому ОСОБА_5 достовірно усвідомлював, що на території України введено воєнний стан, оскільки Російська Федерація застосувала власні збройні сили, інші військові формування РФ, а також підконтрольні ЗС РФ не передбачені законом збройні формування так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».
На виконання завдань представника іноземної держави ОСОБА_9 , переданих його матір`ю представницею іноземної держави ОСОБА_8 , відповідно до проведеного вказаними представниками іноземної держави інструктажу, ОСОБА_5 повинен особисто чи з повідомлень третіх осіб встановлювати актуальне розміщення на території Краматорського району Донецької області підрозділів ЗС України, оборонних позицій, військової техніки та напрямку її переміщення, особисто визначати такі місця на онлайн картах компанії Google, позначати та зберігати зображення карти з такими місцями. Зазначені зображення із поясненням до них, ОСОБА_5 повинен за допомогою месенджеру «Telegram» надсилати ОСОБА_8 для передачі нею даної інформації ОСОБА_9 , а після прочитання таких повідомлень, з метою додержання конспірації, відповідно до проведеного інструктажу, негайно їх видаляти із переписки.
Так, на виконання вказаного завдання, у вищеописаний спосіб ОСОБА_5 діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, наприкінці березня 2022 року (більш точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені), здійснив передачу отриманої ним інформації про розташування військової техніки ЗС України на території фермерського господарства у АДРЕСА_2 , представнику іноземної держави громадянці РФ ОСОБА_8 .
У подальшому (більш точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені), на виконання вказаного завдання, у вищеописаний спосіб ОСОБА_5 діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, здійснив передачу отриманої ним інформації про розташування військової техніки та особового складу ЗС України на території ЗОШ № НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ; розташування військової техніки та особового складу ЗС України на території акумуляторного заводу ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області; місця проживання військовослужбовців ЗС України за адресою: АДРЕСА_3 , представнику іноземної держави громадянці РФ ОСОБА_8 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність наприкінці березня 2022 року (більш точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені), на виконання вказаного завдання, у вищеописаний спосіб ОСОБА_5 діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, здійснив передачу отриманої ним інформації про розташування військової техніки ЗС України на території регіонального ландшафтного парку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у Краматорському районі Донецької області, представнику іноземної держави громадянці РФ ОСОБА_8 .
Під час цієї передачі інформації ОСОБА_8 , остання надала ОСОБА_5 завдання на з`ясування інформації про факт мінування мостів на автошляху Н-20 між АДРЕСА_2 , на виконання якого ОСОБА_5 передав, у вищеописаний спосіб, того ж дня інформацію про розташування таких мостів, а також вжив заходів для з`ясування інформації про мінування зазначених мостів.
Протягом квітня 2022 року (більш точні дати та час органом досудового розслідування не встановлені), на виконання вказаного завдання, у вищеописаний спосіб ОСОБА_5 діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, здійснив передачу отримуваної ним інформації про переміщення військової техніки ЗС України на території селища ІНФОРМАЦІЯ_4 , представнику іноземної держави громадянці РФ ОСОБА_8
12.05.2022 представниця іноземної держави громадянка РФ ОСОБА_8 зателефонувала ОСОБА_5 за допомогою месенджеру «Telegram» та відпрацювала завдання, передане її сином представником іноземної держави, військовослужбовцем ЗС РФ ОСОБА_9 , а саме: розташування військової техніки ЗС України на території регіонального ландшафтного парку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у Краматорському районі Донецької області. Цього ж дня, на виконання вказаного завдання, у вищеописаний спосіб ОСОБА_5 діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, здійснив передачу отриманої ним інформації про перебування військової техніки ЗС України на території регіонального ландшафтного парку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у Краматорському районі Донецької області, а також того ж дня здійснив передачу отриманої ним інформації про перебування військової техніки поблизу водо-насосної станції у АДРЕСА_2 , представнику іноземної держави громадянці РФ ОСОБА_8 .
Всі вищезазначені факти передачі відомостей громадянці РФ ОСОБА_8 , здійснені для подальшої передачі такої інформації представнику іноземної держави військовослужбовцю РФ ОСОБА_9 , для допомоги ЗС РФ в проведенні агресії на території України.
19.05.2022 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.05.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

У відповідності до ст. 615 КПК України стосовно підозрюваного ОСОБА_5 прокурором винесено постанову про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.07.2022 року.

Ухвалою слідчого судді від 15.07.2022 року продовжено строк застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 серпня 2022 року включно, без визначення застави.

Постановою заступника керівника Донецької обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 19.08.2022 року.

Ухвалою слідчого судді від 12.08.2022 року строк досудового розслідування продовжений до 4 місяців, тобто до 19.09.2022 року.

Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема показами підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом затримання ОСОБА_5 , складеним 19.05.2022 відповідно до вимог ст. 208 КПК України під час якого було вилучено мобільний телефон за допомогою якого здійснювалась передача відомостей.

Щодо існування ризиків.
Слідчий суддя вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_5 він може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, незаконно впливати на свідків, або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 під вартою матеріали клопотання не містять.

Так, ОСОБА_5 проживає у селищі Клебан-Бик Краматорського району Донецької області поблизу якого на даний час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація стосовно України, може спричинити до тимчасової окупації селища Клебан-Бик та призвести до ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Крім того, на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи причетні до вчинення даного злочину, що у випадку застосування до ОСОБА_5 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, створить передумови для продовження спілкування ОСОБА_5 з вказаними особами та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Перебуваючи на волі ОСОБА_5 буде в змозі знищити, сховати та спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

У той же час завершити досудове розслідування у строк дії постанови про обрання запобіжного заходу не можливо, оскільки на даний час проводиться комп`ютерно-технічна експертиза, у подальшому необхідно провести слідчий експеримент із підозрюваним ОСОБА_5 на місцевості.

Обставина щодо тяжкості злочину та міри покарання сама по собі також може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Також, слідчий суддя ураховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, а також те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації. Зазначене є беззаперечною підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.
На цей час у кримінальному провадженні виконуються необхідні слідчі та процесуальні дії, встановлюються інші співучасники злочину, призначена експертиза.
У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Отже слідчим суддею встановлені ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час продовжують існувати.

Висновки.
Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри.

Крім того, слідчим суддею встановлені ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день продовжують існувати.

Строк дії запобіжного заходу закінчується 13.08.2022, втім у вказаний час завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не вбачається можливим, оскільки склад кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, згідно з ч. 6 ст.12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, під час досудового розслідування необхідно усунути наявні в матеріалах досудового розслідування суперечності. Крім того у провадженні триває комп`ютерно-технічна експертиза, у подальшому необхідно провести інші слідчі (розшукові) дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків:
- застосування особистого зобов`язання не можливе у зв`язку з тим, що воно не буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;
- застосування особистої поруки не можливе у зв`язку із відсутністю у підозрюваного осіб, які б могли взяти на себе передбачені законом процесуальні обов`язки;
- застосування домашнього арешту не можливе, оскільки Клебан-Бик Краматорського району Донецької області поблизу якого на даний час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація стосовно України, може спричинити до тимчасової окупації селища Клебан-Бик та призвести до ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

На думку слідчого судді, підозрюваний, усвідомлюючи можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу, встановлено, що органу досудового розслідування дійсно необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій та враховується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що у відповідності до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, враховуються дані про особу підозрюваного, який працевлаштований, раніше не судимий, однак лише такі обставини, на переконання слідчого судді, не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже застосування більш м`якого запобіжного заходу, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тобто тримання під вартою.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, з метою можливості отримання та процесуального опрацювання вищевказаних матеріалів, проведення інших слідчих дій, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування, але не більше, ніж 60 діб, тобто до 19 вересня 2022 року включно.

Щодо застави.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з цим, згідно положень ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-2585, 260, 261, 437-442 КК України.
Оскільки на теперішній час в Україні введено воєнний стан, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, визначеного ч. 2 ст. 111 КК України, слідчий суддя вважає недоцільним визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000774, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2022 року, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, задовольнити.

Строк дії обраного під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжити в межах строку досудового розслідування, але не більше, ніж 60 діб, тобто 19 вересня 2022 року включно, без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя
ОСОБА_1