ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2474/22 Справа № 219/3644/20 Суддя у 1-й інстанції - Лапченко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

суддів Крот С.І., Слоквенка Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000174 від 25 січня 2020 року за апеляційною скаргою захисника Подлуцького Артема Миколайовича в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новоград-Волинському, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121, ст. 128, ч. 3 ст. 406 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання Кирпенка М.А.,

прокурора Самедова Є.Х. (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

захисника - Подлуцького А.М.(в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2022 року в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м"який відмовлено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2022 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд, врахувавши те, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, що характеризуються значною суспільною небезпекою, їх тяжкість та, те що за один з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також особу обвинуваченого, дійшов висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, оскільки свідки ще не були допитані судом, є наявними, та що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для їх запобігання, тому продовжив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник Подлуцький А.М. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, зокрема на цілодобовий домашній арешт.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Апелянт зазначає, що суд, постановляючи ухвалу та перевіряючи доводи клопотання прокурора, не надав належної оцінки тому, що будь-які докази, які б підтверджували існування заявлених ризиків у провадженні та виправдовували необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні. При цьому, захисник посилається на те, що ОСОБА_1 має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем мешкання характеризується позитивно та ніколи не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, що не було враховано судом першої інстанції при розгляді клопотання захисту щодо можливості обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.Також, апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції порушено розумні строки розгляду справи щодо ОСОБА_1 , оскільки обвинувачений тримається під вартою понад 2 роки, та провадження судом до цього дня не розглянуто. З огляду на викладені обставини, на переконання захисника, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В силу ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000174 від 25 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ст. 128, ч. 3 ст. 406 КК України.

На стадії досудового розслідування ОСОБА_1 28.01.2020 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який за наслідками розгляду клопотання прокурора неодноразово продовжувався ухвалами суду першої інстанції, останній раз оскаржуваною ухвалою від 10.08.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції також врахував, що ОСОБА_1 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за один з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, його особу, а також те, що на цьому етапі провадження ще не допитані свідки, й дійшов правильного висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість впливати на свідків та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Окрім цього, судом взято до уваги і обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_1 кримінальних правопорушень у цьому провадженні, які, зокрема полягають в спричиненні тілесних ушкоджень іншій людині, тому у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, обгрунтовано не застосувано щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Ці висновки узгоджуються із практикою ЄСПЛ, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Разом з цим, доводи скарги захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, суд ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Апеляційний суд не убачає підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі захисника.

Доводи апелянта про те, що обвинувачений позитивно характеризується, має постійне місце проживання, не спростовують обґрунтовані у клопотанні прокурора об`єктивно існуючі у провадженні ризики та не можуть бути достатніми стримуючими факторами його належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на думку апеляційного суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, колегія суддів, беручи до уваги те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Подлуцького Артема Миколайовича в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Коваленко Н.В. Крот С.І. Слоквенко Г.П.