Ухвала

Іменем України
06 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 161/3720/20

провадження № 51 - 2639 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 369 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Цей вирок та вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 рік, ухвалено виконувати самостійно.
Вирішено питання щодо речових доказів та арешту майна.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року стосовно ОСОБА_4 без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 покликається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,неналежність та недопустимість доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Всупереч законодавчим приписам у поданій касаційній скарзі не міститься обґрунтування заявлених вимогз урахуванням положень ч. 1 ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.
Посилаючись на незаконність оскаржуваних судових рішень, окрім іншого, засуджений фактично вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, вважає, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, неналежних та недопустимих доказах, а тому доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду, як і невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Крім того, засуджений ОСОБА_4 не вказує, які конкретно доводи його апеляційної скарги, у порушення вимог ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив та не перевірив.
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання учасникам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Засуджений ОСОБА_4 долучив до касаційної скарги дві копії касаційної скарги. Разом з тим не долучив додатки до касаційної скарги в необхідній кількості для надіслання учасникам судового провадження.
Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3