ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/569/22 Справа № 202/1396/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2022 року клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , було задоволено та застосовано щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 травня 2022 року, без визначення застави.
Рішення суду обгрунтовано тим, що СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000147 від 02.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Слідчий суддя погодився з доводами сторони обвинувачення про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, що також підтверджується протоколом огляду місця події за адресою: м.Дніпро, пр. Петра Калнишевського, 1 А; протоколом огляду за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 13, у приміщенні КНП «МКЛ №6»ДМР; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання свідком ОСОБА_13 та свідком ОСОБА_10 , іншими матеріалами кримінального провадження.
Також у судовому засіданні судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3, 4 ч. 1 ст. 1 КПК.
Так, слідчий суддя зазначив, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та або суду обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку. Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення також існує, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено та не віднайдено речові докази, які сховані та можуть бути знищені. Наявний в даному випадку і ризик того, що підозрюваний має можливість впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування, протягом якого орган досудового розслідування має можливість зібрати докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, наразі не завершено. Стосовно існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, суд визнав таким, що прокурором та слідчим не доведений.
Отже, при вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наслідки кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, оскільки санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, дані про особу підозрюваного, який не одружений, не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, не працює, тобто не має стійких соціальних зв`язків, раніше не судимий, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК Украйни, та вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім і не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2022 року та обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного необхідно застосувати більш м`який запобіжний захід, а неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу прокурором не доведена.
Вказує, що під час досудового розслідування у клопотанні стороною обвинувачення не надано жодних вагомих доказів, які б посвідчували факти наявності заявлених ризиків можливого переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого, свідків.
Зазначає, що ОСОБА_8 дійсно офіційно не працевлаштований, але має зайнятість, працює за наймом в павільоні лавашної на АДРЕСА_2 , що не заперечується органом досудового розслідування, має постійний доход, є інвалідом 2 групи, що було встановлено судом, раніше не судимий, активно співпрацює зі слідством.
З урахуванням викладеного сторона захисту вважає, що встановлені передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не є достатніми для обрання найбільш суворого запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, а процесуальні обов`язки підозрюваним можуть бути виконані і при більш м`якому запобіжному заході, а саме цілодобовому домашньому арешті.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали за викладених у ній підстав, позицію прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме протоколом огляду місця події за адресою: м.Дніпро, пр. Петра Калнишевського, 1 А; протоколом огляду за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 13, у приміщенні КНП «МКЛ №6»ДМР; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання свідком ОСОБА_13 та свідком ОСОБА_10 , іншими матеріалами кримінального провадження.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,2,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Тож, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 178 КПК України врахував, що підозрюваний може:
- переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що обумовлено, крім іншого, тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено та не віднайдено речові докази, які сховані та можуть бути знищені;
- незаконно впливати на свідків та потерпілого;
-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування, протягом якого орган досудового розслідування має можливість зібрати докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, наразі не завершено.
Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя визнав його таким, що прокурором та слідчим не доведений.
Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.
Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Доводи ж захисника щодо неврахування судом характеризуючих його підзахисного обставин, зазначених в апеляційній скарзі, які, на думку апелянта, можуть бути підставою для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є безпідставними та не впливають на обгрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4