Справа №293/1108/17
Провадження №1-кп/293/28/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження №0000408 від 11.09.2015 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Черняхів Житомирської області, громадянина України, директора КП «Черняхів-Добробут», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, -

встановив:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

Згідно обвинувального акту із зміненим прокурором обвинуваченням ОСОБА_4 обвинувачується у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та складання завідомо неправдивих документів, за наступних обставин.

Згідно розпорядження селищного голови від 13.02.2009 № 5 ОСОБА_4 прийнято на посаду директора КП «Черняхів-Добробут».

Після призначення на посаду, ОСОБА_4 уповноважено як посадову особу місцевого самоврядування, на складання протоколів адміністративних правопорушень, згідно рішення виконкому Черняхівської селищної ради №161 від 25.11.2010, тобто наділено організаційно-розпорядчими обов`язками та правом першого підпису в офіційних документах при складанні протоколів про адміністративні правопорушення до 26.05.2011.

В подальшому, ОСОБА_4 будучи посадовою особою, а саме, перебуваючи на посаді директора КП «Черняхів-Добробут», був уповноважений як посадова особа на складання протоколів адміністративних правопорушень, згідно рішення виконкому Черняхівської селищної ради №67 від 26.05.2011, тобто був наділений організаційно-розпорядчими функціями та правом підпису в офіційних документах при складанні протоколів про адміністративні правопорушення станом на 27.03.2015.

Будучи уповноваженим на складання протоколів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 перебуваючи за адресую: АДРЕСА_2 , 27.03.2015 склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 , відповідно до якого остання спалювала сміття на землях загального користування, чим порушила Правила благоустрою смт. Черняхів. У зазначений протокол ОСОБА_4 внесено завідомо неправдиві відомості про те, що свідком правопорушення є ОСОБА_8 .

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи уповноваженим на складання протоколів про адміністративні правопорушення у межах Черняхівської селищної ради, 27.03.2015 склав завідомо неправдивий акт про те, що з участю громадянина ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_3 , був складений акт про те, що цього числа під час написання протоколу про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_6 було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне порушення відбудеться 03.04.2015 о 09 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради.

Згідно висновку експерта №1/373 від 13.04.2016, підпис від імені ОСОБА_8 у графі «Свідки правопорушення:», який розміщений у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 від 27.03.2015, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

Згідно висновку експерта №1/373 від 13.04.2016, підпис від імені ОСОБА_8 , біля друкованого тексту « ОСОБА_8 » у акті від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_6 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09.00 год. у приміщенні Черняхівської селищної ради, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою.

Підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Будучи допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що обвинувачення є надуманим, та вважає, що стороною обвинувачення не доведено те, що він вчинив внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та складання завідомо неправдивих документів. Пояснив, що як директор КП «Черняхів-Добробут» він був уповноваженою посадовою особою на складання адміністративних протоколів, згідно рішення виконкому Черняхівської селищної ради від 26.05.2011 № 67. Обвинувачений повідомив, що 27.03.2015, коли він зранку їхав на ринок на службовому автомобілі селищної ради, побачив, що громадянка ОСОБА_6 прибирала сміття, яке спалювала, зупинившись, зробив їй зауваження та сказав, щоб вона цього не робила. Приїхавши в той же день близько 10 години зі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , він взяв правила благоустрою, та почав складати протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 . Після цього на дорогу вийшов її сусід ОСОБА_8 , який бачив, що ОСОБА_6 була в канаві біля будинку і продовжувала прибирати, згрібала та палила сміття, а обвинувачений завершив писати протокол. ОСОБА_4 зачитав ОСОБА_6 протокол про адміністративне правопорушення, дату його розгляду. Коли ОСОБА_6 відмовилась підписати протокол, ОСОБА_4 поїхав в селищну раду, надрукував акт про повідомлення ОСОБА_6 про дату розгляду її справи, в якому підписалася ОСОБА_10 , обвинувачений, та він особисто знову приїхав до ОСОБА_8 , де на подвір`ї ОСОБА_8 підписався в акті і в протоколі.

Прокурор скористався правом зміни обвинувачення в суді, в судових дебатах підтримав висунуте ОСОБА_4 обвинувачення, вважаючи достатніми для його підтвердження докази, які надані стороною обвинувачення та які досліджувалися у судовому засіданні, а саме: показання потерпілої та свідків, письмові та речові докази, які надавались у судовому засіданні. Окрім того, просив суд віднестись критично до показань свідка ОСОБА_10 , оскільки вони, на його думку, не узгоджуються з письмовими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вказаних вимог закону при розгляді даного кримінального провадження суд дотримався, створивши передбачені процесуальним законом умови для реалізації як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Зокрема, суд допитав потерпілу та свідків сторони обвинувачення.

З показань допитаної потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що вона приймала активну участь у заходах смт. Черняхова, завжди висловлювала свою думку, в тому числі щодо роботи ОСОБА_4 , робила йому зауваження, звертаючи увагу на наявне сміття у селищі. Потерпіла повідомила, що 27.03.2015 зранку до будинку по АДРЕСА_2 , де вона знаходилася в той час, приїхали ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Через деякий час вони під`їхали вдруге та сказали їй, що палити сміття не можна. В третій раз того ж дня приїхали ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Потерпіла повідомила, що ОСОБА_9 сказав до неї, що палити сміття не можна, на що остання відповіла, що знає і не палить. Зі свого подвір`я вийшов сусід ОСОБА_8 , та до нього підійшов ОСОБА_4 та сказав, що палити сміття не можна, на що ОСОБА_8 відповів, що знає. Потерпіла також повідомила, що протокол відносно неї ніхто не складав, анкетні дані не питали, не зачитували їй права та обов`язки, на адміністративну комісію до селищної ради її не викликали, про дату розгляду протоколу не повідомляли. Згодом вона дізналась від працівника виконавчої служби про стягнення з неї штрафу у загальній сумі близько 800 гривень за вчинення адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що проживає по сусідству із ОСОБА_6 був у себе в дворі та вийшов, коли представники селищної ради були біля будинку ОСОБА_6 . ОСОБА_4 розмовляв із ОСОБА_6 за купку сміття, яка находилася біля воріт ОСОБА_6 , що не можна сміття палити. ОСОБА_6 при цьому загрібала сміття. Пояснив, що йому ОСОБА_4 зачитав лист обласної ради, з якого зрозуміло було, що заборонялося наявність біля будинків сміття, заборонялося смітити та палити сміття, та він поставив підпис саме на тому листку під одним із пунктів. ОСОБА_8 також пояснив, що це було приблизно після 11 години, він перебував біля ОСОБА_6 15-20 хвилин, також вказав, що там були ще якісь чоловік та жінка. ОСОБА_8 вказав, що в його присутності в той час будь-які документи присутні там особи не складали, він будь-яких протоколів та акт не підписував, не чув, щоб ОСОБА_6 роз`яснювали її права та обов`язки, що вона відмовлялася підписувати документи та надавати про себе інформацію, що повідомляли її про розгляд протоколу.

Свідок ОСОБА_9 , будучи допитаний в судовому засіданні, вказав, що був головою адміністративної комісії в Черняхівській селищній раді. Уповноваженим на складання протоколів про адміністративне правопорушення в той час був ОСОБА_4 . ОСОБА_9 повідомив, що в 2015 році, в робочий день, зранку в 9 год. 30 хв., він з ОСОБА_4 проїжджали службовим автомобілем по АДРЕСА_2 і він побачив, що вулиця в диму та громадянка загрібала листя та палила, тому він сказав, щоб ОСОБА_11 попередив її, бо це робити заборонено. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 погасити вогонь, на що вона відмовилася. Після чого вони поїхали в селищну раду, взяли бланки протоколів, ОСОБА_10 , та приїхали до будинку ОСОБА_6 , де ОСОБА_4 почав складати протокол. Поряд була присутня ОСОБА_10 , якась жінка з дитиною, та ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_9 йшов до автомобіля, з подвір`я вийшов ОСОБА_8 , з яким вони привітались, при цьому ОСОБА_4 вже складав протокол. Подальшої розмови він не чув, оскільки перебував в автомобілі. В подальшому, було проведено засідання адміністративної комісії, на яке ОСОБА_6 не з`явилася, але так як був акт з підписами свідків про повідомлення ОСОБА_6 про розгляд справи, засідання було проведено та винесена постанова про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила, що в березні 2015 року перебувала в робочому кабінеті в селищній раді та до неї зайшли ОСОБА_9 з ОСОБА_4 , який був уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, та попросили виїхати на місце та скласти протокол про вчинення правопорушення, так як жінка спалювала сміття по АДРЕСА_2 . В той же день ОСОБА_10 зі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 виїхали на вулицю Театральну в смт. Черняхів. Свідок вказала, що коли вони приїхали до ОСОБА_6 , то побачила близько до її будинку розкладене багаття, яке не горіло, але був дим. Як почали складати протокол, то з другої сторони вулиці позвали сусіда ОСОБА_8 , який був в себе на подвір`ї. Протокол складав ОСОБА_4 , а вона фотографувала. ОСОБА_8 періодично виходив до них на дорогу та повертався до себе в двір, бо це зайняло певний час. ОСОБА_6 не заперечувала, що то її сміття, казала, що загасить дим. ОСОБА_4 повідомив процедуру розгляду протоколу ОСОБА_6 . Після цього вони поїхали в селищну раду, де ОСОБА_10 підписала акт про повідомлення ОСОБА_6 про розгляд її справи, а також підписувала протокол (на що звернула увагу в судових дебатах прокурор), потім всі матеріали були направлені на адмінкомісію та розглянуті.

Будучи допитана свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила, що проживає в АДРЕСА_4 та знає ОСОБА_6 як маму її сусіда. Повідомила, що у 2015 році вийшла в двір та побачила якогось чоловіка, який стояв на вулиці та кликав рукою, тому вона вийшла з двору, а їй вказаний чоловік сказав, що ОСОБА_6 палить сміття, запропонував їй підписатись, на що вона відповіла, що нічого не бачить та підписувати не буде.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надала показання, що у 2015 році працювала секретарем при адміністративній комісії Черняхівської селищної ради. На розгляд адмінкомісії ОСОБА_9 передав протокол та акт про те, що ОСОБА_6 повідомлена про час та місце засідання адміністративної комісії, тому повідомляти її додатково не було необхідності. Засідання адміністративної комісії відбулося в зазначений час та місці, ОСОБА_6 не з`явилася на комісію, справу розглянули без її участі. Свідок показала, що адміністративний протокол відносно ОСОБА_6 був складений ОСОБА_4 , який був уповноваженою особою на складання адміністративних протоколів згідно рішення селищної ради. Також вказала, що, як правило, особи повідомляються про розгляд адміністративної справи рекомендованим листом з повідомленням, яке повертається, з підтвердженням вручення, або якщо в протоколі стоїть підпис особи про отримання протоколу. ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за спалювання сміття.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , повідомив, що в 2015 році перебував на посаді селищного голови. Вказав, що ОСОБА_6 знає давно, та знає ОСОБА_4 , який був директором житлово-комунального господарства та мав право складати адміністративні протоколи. Показав, що на ОСОБА_6 був складений адмінпротокол, до ОСОБА_6 тоді виїжджали три представники селищної ради, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_4 і ОСОБА_10 . За результатом розгляду протоколу на ОСОБА_6 накладено стягнення штраф.

Свідок ОСОБА_15 під час допиту в судовому засіданні повідомив, що працював на посаді секретаря виконкому Черняхівської селищної ради з 01.09.2016, знає, що ОСОБА_4 був уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, ОСОБА_6 неодноразово приходила до селищного голови ОСОБА_14 , висловлювала своє ставлення відносно ОСОБА_4 , що він неправомірно щодо неї склав протокол.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що приблизно у 2015 році, коли він працював на посаді державного виконавця в смт. Черняхів, йому надійшла постанова селищної ради про стягнення штрафу з ОСОБА_6 . Він прийняв рішення про відкриття провадження. ОСОБА_6 повідомила, що не знала, за що з неї стягують штраф. Після стягнення всієї суми штрафу, витрат та виконавчого збору, справа була завершена.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні повідомила, що є сусідкою ОСОБА_6 , у 2015 році до 7 години ранку, тобто до того, як вона пішла на роботу, представників селищної ради на вулиці не бачила, потім від сусідів дізналась, що приїжджали представники селищної ради, інших обставин справи їй не відомо.

Будучи допитані свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , кожна окремо, в судовому засіданні повідомили, що з приводу обставин справи їм нічого не відомо.

Суд визнає неналежними доказами та не покладає в основу вироку показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , оскільки жодних відомостей про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, вони не містять.

Від допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 прокурор відмовилась.

Таким чином, допитані в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 дали показання, які узгоджуються між собою, що свідком правопорушення, щодо якого ОСОБА_4 27.03.2015 склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 , є ОСОБА_8 . При цьому обвинувачений ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_10 підтвердили правильність складеного та підписаного ними акту про повідомлення ОСОБА_6 про розгляд справи про адміністративне правопорушення, заперечення щодо факту підписання зазначеного акту висловив ОСОБА_8 .

Прокурором на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, надано також наступні документи, письмові та речові докази, які досліджено судом:

- копія заяви потерпілої ОСОБА_6 від 17.07.2015, згідно якої вона зазначила, що у березні 2015 року вона прибирала сміття з канави на вулиці біля свого будинку по АДРЕСА_2 . До неї під`їхав заступник голови селищної ради ОСОБА_9 та ОСОБА_4 і сказали не палити сміття, приїжджали до неї тричі, втретє з ними була ОСОБА_10 . Також у заяві вказано, що на засідання адмінкомісії вона не була запрошена, посилання на свідка сусіда ОСОБА_8 не відповідають дійсності;

- висновок експерта №1/373 від 13.04.2016, з вільними та експериментальними зразками підпису ОСОБА_8 , згідно якого підпис від імені ОСОБА_8 у графі «Свідки правопорушення:» наданого протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 від 27.03.2015 виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_8 біля друкованого тексту « ОСОБА_8 » у акті від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_6 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09.00 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою;

- копія Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, торгівлі на ринку, додержання тиші на території Черняхівської селищної ради, затверджені рішенням сесії селищної ради від 15.04.2009, згідно п/п.9 п.4.6. яких забороняється спалювати листя, сміття на територіях домоволодінь без погодження з органами державного пожежного нагляду;

- копія розпорядження селищного голови № 5к від 13.02.2009 про прийняття на посаду директора КП «Черняхів-Добробут» ОСОБА_4 з 13.02.2009;

- копія рішення виконкому селищної ради від 25.11.2010 № 161 «Про утворення адмінкомісії», відповідно до якого уповноважено посадову особу місцевого самоврядування ОСОБА_4 - директора КП «Черняхів-добробут» на складання протоколів адмінпорушень;

- висновок експерта від 28.11.2016 № 1/3556, відповідно до якого рукописні та цифрові написи, які розміщені на бланкових рядках у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2015, окрім рукописів, які читаються: «розділ IV п. 4.6. пп 9» виконані ОСОБА_4 . Підпис, який розміщений у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 в графі «Особа, що склала протокол: Проценко» виконаний ОСОБА_4 . Підпис, який розміщений у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 в графі «Свідки правопорушення:» під рукописним написом « ОСОБА_8 Театральна 8/1» виконаний, ймовірно, ОСОБА_9 . Підпис, який розміщений напроти прізвища: « ОСОБА_10 » у акті від 27.03.2015 смт. Черняхів про те, що ОСОБА_6 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09.00 год. в приміщені Черняхівської селищної ради виконаний ОСОБА_10 . Підпис, який розміщений напроти прізвища « ОСОБА_4 » у акті від 27.03.2015 смт. Черняхів про те, що ОСОБА_6 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09.00 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради виконаний ОСОБА_4 . Підпис, який розміщений навпроти прізвища: « ОСОБА_8 » у акті від 27.03.2015 р. смт. Черняхів про те, що ОСОБА_6 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03.04.2015 о 09:00 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради виконаний, ймовірно, ОСОБА_9 ;

- протокол отримання зразків для експертизи від 19.10.2016 у ОСОБА_9 ;

- протокол отримання зразків для експертизи від 19.10.2016 у ОСОБА_4 ;

- протокол отримання зразків для експертизи від 19.10.2016 у ОСОБА_10 ;

- інформація Черняхівського районного відділу державної виконавчої служби з копіями постанов державного виконавця про стягнення з ОСОБА_6 на користь держави 680 грн. штрафу; постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2015, постановлена на підставі постанови №6 від 03.04.2015, виданої Черняхівською селищною радою про стягнення з ОСОБА_6 на користь держави 680 грн. штрафу; постанова про закінчення виконавчого провадження від 19.11.2015 за фактичним виконанням;

- інформація з Житомирської дирекції ПАТ «Укрпошта» про неможливіть перевірити та надати інформацію щодо надходження рекомендованого листа №890 від 06.04.2015 на ім`я ОСОБА_6 ;

- протокол огляду предметів від 21.09.2017, до якого приєднано копії документів, що вилучені в приміщенні Черняхівської селищної ради, а саме: справа №6 про адміністративне правопорушення, скоєне гр. ОСОБА_6 за ст. 152 КУпАП від 03.04.2015, в якій міститься постанова № 6 від 03.04.2015 про визнання ОСОБА_6 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 152 КУпАП, протокол №6 засідання адміністративної комісії при Черняхівській селищній раді від 03.04.2015, конверт з рекомендованим листом на ім`я ОСОБА_6 від 06.04.2015, супровідний лист від 04.12.2015 відділу державної виконавчої служби Черняхівського районного управління юстиції, постанова про закінчення виконавчого провадження від 19.11.2015, ухвала слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.11.2015 у справі № 293/1461/15-к, опис речей і документів, що були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 15.12.2015, акт комісії Черняхівської селищної ради від 01.03.2017; а також витяг з рішення від 25.11.2010 № 159 «Про розподіл обов`язків між селищним головою, заступниками, секретарем та членами виконкому»; рішення виконкому Черняхівської селищної ради №67 від 26.05.2011 «Про склад адмінкомісїї та уповноважених на складання адмінпротоколів», згідно якого ОСОБА_4 директор КП «Черняхів-добробут» уповноважується як посадова особа на складання протоколів адмінпорушень; рішення виконкому Черняхівської селищної ради від 27.02.2014 №20 «Про внесення змін до складу адмінкомісії та уповноваженого на складання адмінпротколів»; а також копії наступних документів, які не мітять інформації про предмет доказування у справі: рішення Черняхівської селищної ради від 26.11.2015 №3 «Про створення адміністративної комісії та затвердження Положення про адміністративну комісію», додаток № 1 до рішення № 3 виконкому Черняхівської селищної ради від 26.11.2015, додаток № 2 до рішення № 3 виконкому Черняхівської селищної ради від 26.11.2015 Положення про адміністративну комісію, табель обліку робочого часу, особова справа ОСОБА_9 які в силу ст. 85 КПК України не є належними доказами;

- висновок експерта від 28.09.2017 № 19/8-4/229-СЕ/17, відповідно до якого встановлено, що підпис від імені ОСОБА_8 в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 в графі «Свідки правопорушення», ймовірно, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_8 в Акті від 27.03.2015 в графі « ОСОБА_8 », ймовірно, виконаний не ОСОБА_8 , а іншою особою;

- протоколи отримання зразків для експертизи від 22.05.2017 у ОСОБА_8 ;

- протоколи отримання зразків для експертизи від 22.05.2017 у ОСОБА_9 ;

- постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 05.10.2017;

- речовий доказ - протокол про адміністративне правопорушення від 27.03.2015, згідно якого він складений ОСОБА_4 про те, що 27.03.2015 о 10.00 год. АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_6 спалювала сміття на землях загального користування чим порушила розділ IV п. 4.6 пп. 9 Правил благоустрою смт. Черняхів; в графі «свідки правопорушення» зазначено: ОСОБА_8 Театральна 8/1;

- речовий доказ - акт від 27.03.2015, згідно якого ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 склали цей акт про те, що цього числа під час написання протоколу про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_6 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне порушення відбудеться 03.04.2015 о 09 год. в приміщенні Черняхівської селищної ради.

Однак, зазначені письмові та речові докази, в сукупності та кожен окремо, не спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про те, що свідком правопорушення, щодо якого ОСОБА_4 27.03.2015 склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 , є ОСОБА_8 , а також не спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 про усне повідомлення ОСОБА_6 ОСОБА_4 про розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Стороною захисту заявлено клопотання визнати недопустимими доказами наступні письмові докази: протокол тимчасового доступу до речей і документів від 15.12.2015, опис речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, від 15.12.2015, вилучені у зв`язку із цим протокол про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 відносно ОСОБА_6 та акт від 27.03.2015 відносно ОСОБА_6 . Зазначає, що клопотання слідчого від 17.11.2015 про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до адміністративного протоколу та акта про адміністративне правопорушення, що вчинене ОСОБА_6 від 27.03.2015, не містить вимогу про необхідність вилучення вказаних документів до правоохоронного органу. Ухвалою слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.11.2015 у справі №293/1461/15-к слідчому надано тимчасовий доступ до затребуваної інформації, однак без права її вилучення.

Захисник обвинуваченого також зазначив, що проведені у справі судово-почеркознавчі експертизи, за принципом «плодів отруйного дерева», також повинні бути недопустимими доказами, адже останні проведено та їх висновки ґрунтуються на дослідженні документів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 та акта від 27.03.2015, що вилучені 15.12.2015 не у спосіб, передбачений КПК України. За принципом «плодів отруйного дерева» повинні бути недопустимими доказами і протокол огляду предметів від 21.09.2017 та постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження, якими оглянуто та приєднано до справи оригінал протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 та оригінал акта від 27.03.2015, вилучених слідчим 15.12.2015, без дозволу суду та без дозволу власника.

З огляду на це, суд зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом (ч. 3 ст. 62 Конституції України). Обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо (абз. 5 п. 3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 12 - рп/2011 від 20.10.2011).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України (ч. 1 ст. 86 КПК України).

Безспірним є те, що правові норми завжди мають мету, для досягнення якої власне і створюються. Норми права мають застосовуватися, у тому числі і тлумачитися, із врахуванням такої мети, тобто із врахуванням того результату, який за задумом законодавця повинен досягатися внаслідок реалізації такої норми.

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова Верховного Суду від 29.09.2020 у справі N 601/1143/16).

У контексті такого елементу допустимості доказів як належний процесуальний порядок отримання доказів, суд додатково звертає увагу, що метою встановлення та дотримання такого порядку є насамперед: (1) унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини під час збирання (отримання) доказів та (2) забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.

У зв`язку із цим, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи (2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Фактичні дані, отримані внаслідок процесуальних порушень, віднесених до першої групи, можна поділити на: (1) ті, що отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини (які прямо передбачені КПК України або встановлені судом); (2) ті, що мають похідний характер від доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав і свобод людини; (3) ті, що отримані внаслідок інших порушень прав і свобод людини, які будуть мати різний алгоритм перевірки на предмет допустимості в залежності від характеру допущеного порушення.

Вирішуючи на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати: (1) яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, (2) у чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу, та (3) за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведеним в ч. 2 ст. 87 КПК України - послатись на конкретний пункт цієї норми.

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини і використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі ч. 1 - 3 ст. 87 КПК України.

Висновки, наведені у цьому вироку, узгоджуються з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом у постановах від 08.10.2019 у справі N 639/8329/14 - к, від 12.11.2019 у справі N 236/863/17, від 22.10.2021 у справі N 487/5684/19.

Виходячи з наведених вище критеріїв перевірки доказів на допустимість, суд буде перевіряти доводи захисту про недопустимість доказів, отриманих з порушеннями КПК України, та внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до положень ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів - це один із видів забезпечення кримінального провадження, який полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Правовою підставою для здійснення тимчасового доступу до речей і документів є ухвала слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння, як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Ухвалою слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.11.2015 у справі №293/1461/15-к слідчому надано тимчасовий доступ до документації, яка знаходиться в Черняхівській селищній раді, а саме до адміністративного протоколу та акту про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 , від 27.03.2015.

Але суд звертає увагу на те, що слідчим суддею надана слідчому можливість лише ознайомитися із зазначеними в ухвалі документами. Дозволу на вилучення оригіналів документів слідчим суддею надано не було, слідчий про це у відповідному клопотанні не просив.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження (т. 3 а.с. 4, 5-7), та з урахування вимог ст. 87 КПК України, вилучення слідчим за власною ініціативою 15.12.2015 протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 відносно ОСОБА_6 , акту від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_6 повідомлена про розгляд справи про адміністративне правопорушення, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки здійснення слідчим процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, відбулось без такого дозволу.

Отже, зазначені вище докази отримані стороною обвинувачення із суттєвим порушенням порядку здійснення тимчасового доступу до речей і документів. Встановивши таке порушення вимог процесуального закону, суд безальтернативно зобов`язаний визнати відповідний доказ недопустимим.

Враховуючи, що зазначені вище речові докази, які надані прокурором в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_4 , вилучені слідчим без дозволу слідчого судді, тобто з порушенням вимог ст. ст. 159, 160 КПК України, законності отримання цих доказів іншим шляхом прокурор теж не довів, тому суд дійшов висновку про визнання протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 15.12.2015, опису речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, від 15.12.2015, протоколу про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 відносно ОСОБА_6 , акту від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_6 повідомлена про розгляд справи про адміністративне правопорушення, недопустимими доказами.

Вимоги ч. 2 ст. 86 КПК України передбачають, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Крім того, відповідно до концепції «плодів отруйного дерева», сформульованої Європейським судом з прав людини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж (рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини»). Докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 відносно ОСОБА_6 , акт від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_6 повідомлена про розгляд справи про адміністративне правопорушення, визнано недопустимими доказами, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 86 КПК України та враховуючи концепцією «плодів отруйного дерева», висновок експерта від 13.04.2016 №1/373, висновок експерта від 28.11.2016 № 1/3556, висновок експерта від 28.09.2017 № 19/8-4/229-СЕ/17 також є недопустимими доказами, оскільки об`єктом їх дослідження були вказані документи.

Однак, за принципом «плодів отруйного дерева» не може бути недопустимим доказом протокол огляду предметів від 21.09.2017, оскільки предметом огляду є інші документи, а постанова слідчого від 05.10.2017 про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження не є доказом в силу ст. 84 КПК України, а є процесуальним рішенням слідчого.

За клопотанням сторони захисту судом досліджено дві фотографії, що були долучені до справи обвинуваченим, на яких, за твердженням останнього, зображено потерпілу з садовим інструментом, а поруч купу сміття, над яким розвивається дим від вогнища, а також зображений обвинувачений при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо потерпілої. Однак, зазначені докази суд визнає неналежними, оскільки вони не містять інформації про дату, час, місце фотографування, обличчя учасників не видно, а потерпіла заперечила, що на цих фотографіях зображена вона у зв`язку з подіями, що відбувались 27.03.2015.

Стороною захисту також надано до суду дві відповіді Черняхівської селищної ради на запити обвинуваченого та його захисника, однак вони не є доказами в силу ст. 84 КПК України.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 366 КК України передбачено відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, є офіційний документ. Згідно примітки до ст. 358 КК України, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Тому, при встановленні ознак офіційного документа як предмета кримінального правопорушення слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі № 461/7315/15-к.

Дослідивши в судовому засіданні речові докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 відносно ОСОБА_6 та акт від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_6 повідомлена про розгляд справи про адміністративне порушення, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що акт від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_6 повідомлена про розгляд справи про адміністративне порушення, не є офіційним документом, оскільки не відповідає вимогам, встановленим у примітці до ст. 358 КК України.

В даному випадку складання та використання вказаного акту не спричинило наслідків правового характеру.

Так, згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП «Повідомлення про розгляд справи», повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Тобто, складання акту про повідомлення про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення не визначено законом відповідною формою та реквізитами, у зв`язку з чим вказаний акт не є офіційним документом, що свідчить про відсутність предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Суд також звертає увагу, що прокурором інкримінується ОСОБА_4 саме складання завідомо неправдивих документів, а не складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, тобто кваліфікація дій обвинуваченого суперечить диспозиції ч. 1 ст. 366 КК України, а складання службовою особою неправдивого документа не є кримінально караним діянням згідно диспозиції ч. 1 ст. 366 КК України.

Щодо сформульованого прокурором обвинувачення про внесення ОСОБА_4 , як службовою особою, у протокол про адміністративне правопорушення завідомо неправдивих відомостей про те, що свідком правопорушення є ОСОБА_8 , судом встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є.

Відповідно до ч. 1 ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Таким чином, з урахуванням показань допитаних в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 встановлено, що свідком правопорушення, щодо якого ОСОБА_4 27.03.2015 склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 , є ОСОБА_8 , а тому внесення відповідних даних про свідка у зазначений протокол на переконання суду є правомірним, та вчинене в межах службових повноважень, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження, та зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, а також виконання процесуальних обов`язків, - прийшов до наступних висновків.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Таким чином, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно зі статтею 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту; суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення судом не встановлено.

Суд вважає висунуте прокурором обвинувачення ОСОБА_4 неконкретним та суперечливим. З обвинувального акту прокурора відносно ОСОБА_4 не вбачається ні форма вини, ні мотив, а ні мета вчинення кримінального правопорушення, а також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Аналіз наведених вище доказів свідчить, що прокурором не надано достатніх доказів, які б вказували на факт умисного внесення ОСОБА_4 , як службовою особою, до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, та складання ОСОБА_4 , як службовою особою, завідомо неправдивих офіційних документів, а твердження обвинуваченого, про те, що він діяв правомірно, відповідає приведеним доказам і не спростоване стороною обвинувачення у судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинним доти, доки його вина не буде встановлена в законному порядку.

Пункт 2 статті 6 Конвенції з прав людини проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі "Тельфнер проти Австрії" від 20 березня 2001 року та "Джон Мюррей проти Сполученого Королівства від 08 лютого 1996 року. У справах "Грабчук проти України" від 21.09.2005 року та "Шагін проти України" (2010 р.) Європейський суд з прав людини встановив, що національні суди визнали заявників винними, спираючись на слабкі докази та припущення про їх причетність до вчинення злочину, чим було порушено принцип презумпції невинуватості.

Суд, оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України").

Очевидно, що сумнівний характер вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який знайшов свій вияв як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, де зазначається, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Аналіз приведених обставин свідчить про те, що стороною обвинувачення суду не надано достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_4 в умисному внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 52 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку і приймаючи до уваги, що інших доказів, які б беззаперечно доводили вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, прокурором не надано, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України не доведено в судовому засіданні, а тому ОСОБА_4 необхідно виправдати на підставі п.1.ч.1.ст. 273 КПК України, тобто в зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Судові витрати у справі за проведення судово-почеркознавчих експертиз віднести за рахунок держави. Цивільний позов потерпілої залишити без розгляду. Арешт на майно не накладався, запобіжний захід не обирався, підстав для застосування запобіжного заходу немає. Речові докази залишити в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та виправдати його в зв`язку з недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Судові витрати за проведення судово-почеркознавчих експертиз віднести за рахунок держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Речові докази: протокол про адміністративне правопорушення від 27.03.2015 відносно ОСОБА_6 та акт від 27.03.2015 про те, що ОСОБА_6 повідомлена про розгляд справи про адміністративне порушення, залишити в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_21