Справа № 761/5244/22
Провадження № 1-кс/761/4955/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залу суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 045 22 від 21.11.2021, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Южне, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м. Києві, відповідно до ст. 89 КК України не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в :
У провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 перебуває обвинувальний у кримінальному провадженні № 120 211 001 000 045 22 від 21.11.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_6 у відпустці, на підставі п. 20-5 Прикінцевих положень КПК України у провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у зазначеному вище кримінальному провадженні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор вважав, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, а саме ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності. У зв`язку з цим державний обвинувач просив суд продовжити строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 331 КПК вирішення судом клопотання сторони кримінального провадження щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Під час вирішення наведеного вище питання на стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що, вирішуючи питання доцільності продовження застосованого до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має встановити актуальність ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, у рішенні «Вікс проти Сполученого королівства» ЄСПЛ зазначив, що особу може бути позбавлено права на свободу та особисту недоторканість лише при дотриманні пункту 1 статті 5 Конвенції, зокрема, за необхідності запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції).
Отже, беручи до уваги практику Європейського Суду, суд дійшов висновку, що позбавлення особи волі не буде свавільним, якщо суд окрім додержання національного законодавства при застосуванні такого заходу забезпечення, враховуватиме особливості конкретної справи, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Таким чином, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_4 , суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Першою такою підставою ЄСПЛ визначив ймовірність нез`явлення обвинуваченого до суду, тобто прийняття останнім заходів, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Відповідно до ст. 178 КПК суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину є обов`язковою для оцінки судом обставин при вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Отже, оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченого від суду, суд не має права ігнорувати суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих дій.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі до 6 років, що свідчить про наявність обґрунтованого ризику вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від суду.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, коштів, сімейних стосунків.
Отже, відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів, зокрема, сталих соціальних та родинних зв`язків, постійного місця мешкання у м. Києві, свідчить про реальне існування наведеного вище ризику позапроцесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Також, відсутність у обвинуваченого офіційного та стабільного джерела доходу у сукупністю з корисливим спрямуванням інкримінованого злочину можуть свідчити про те, що злочинна діяльність можливо є єдиним джерелом доходу обвинуваченого.
Таким чином, на теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки щодо наявності підстав подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлені.

У зв`язку з цим, суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої він своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти суспільної безпеки, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК розмір застави, слідчий суддя, приймаючи до уваги обставини вчинення злочину, вважає, що застава у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст.182 КПК, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 22, 177, 182, 183, 194, 291, 309, 314, 315 КПК України, суддя
у х в а л и в :
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою визначити по 20 липня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.

Застава може бути внесена обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві (, МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, розрахунковий рахунок № UA 1012089, призначення платежу застава за (ПІБ, дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №…, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу).
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця перебування.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

На ухвалу судді до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченим, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Суддя ОСОБА_1