Справа № 180/875/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 р.

Слідчий суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на дії (бездіяльність) та рішення прокурора, подану 20.07.2022 року в рамках кримінального провадження № 0000465 від 22.10.2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

20.07.2022 року ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із скаргою, в якій просив визнати протиправними дії (бездіяльність) прокурора ОСОБА_5 , яка полягає у винесенні постанови про відмову в задоволенні клопотання від 08.07.2022 року; скасувати постанову прокурора ОСОБА_5 від 08.07.2022 року про відмову в задоволенні клопотання від 06.07.2022 року про допит ОСОБА_3 ; зобов`язати прокурора ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання від 06.07.2022 року про допит ОСОБА_3 та допитати його.

Ухвалою від 27.07.2022 року постановлено розгляд скарги від 20.07.2022 року здійснювати без проведення судового засідання у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці працівників суду та відвідувачів суду.
Розглянувши скаргу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, наглядових проваджень прокурора приходжу до такого.
06.07.2022 року ОСОБА_4 звернувся до прокурора із заявою про проведення допиту його підопічного неповнолітнього ОСОБА_3 .

Постановою прокурора від 08.07.2022 року в задоволенні заяви-клопотання відмовлено у зв`язку з тим, що в клопотанні не зазначено, в якому саме провадженні, з яких питань необхідно допитати ОСОБА_3 . В ході досудового розслідування ОСОБА_4 неодноразово відмовлено у визнанні його та ОСОБА_6 потерпілими у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_4 06.07.2022 року допитано як свідка у кримінальному провадженні № 0000465, проте жодних конкретних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які б дали змогу встановити час, місце, осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 не дав. Відповідно до ч.1 ст.66 КПК України не передбачено права свідка заявляти клопотання про допит іншого свідка у кримінальному провадженні. Крім того, враховуючи те, що кримінальне провадження № 0000465 пов`язане з привласненням, розтратою чи заволодінням бюджетними коштами шляхом зловживання службовим становищем, навряд чи ОСОБА_3 , який є дитиною, щось відомо про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, оскільки навіть його опікун ОСОБА_4 не зазначив жодних обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Постанову вручено ОСОБА_4 під підпис 13.07.2022 року.

ОСОБА_4 оскаржив дану постанову прокурора слідчому судді. В скарзі зазначає, що постанова належним чином не обґрунтована та не вмотивована, зміст та резолютивна частина постанови не відповідає п.3 ч.5 ст.110 КПК України, що створює юридичну невизначенність щодо змісту прийнятого прокурором рішення. Зокрема, не зазначено, яке саме клопотання від якої дати розглянуто, в частині постанови невірно вказане прізвище ОСОБА_3 « ОСОБА_7 », не зазначено суті та змісту, а також не вказано жодного доказу, які були залучені ОСОБА_4 при його допиті 06.07.2022 року, і доводять те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є потерпілими у кримінальному провадженні. Також, оскаржувана постанова не містить правового обґрунтування щодо відмови в задоволенні клопотання. Крім того, права та обов`язки потерпілого виникли у них автоматично з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення або заяви про залучення до провадження як потерпілого.

Вирішуючи питання обґрунтованості та вмотивованості оскаржуваної постанови прокурора від 08.07.2022 року, слідчий суддя приймає до уваги наступне.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

З матеріалів кримінального провадження № 0000465, наглядового провадження № 0000465, наглядового провадження № 0461-100-102-21 за зверненням ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 статусу потерпілих у кримінальному провадженні не отримували.

ОСОБА_4 є особою, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

06.07.2022 року ОСОБА_4 був допитаний прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 як свідок.

Відповідно до ст.60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право:

1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;

1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань;

2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи;

3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Статтями 65, 66 КПК України визначено, що свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань. Свідок має право:

1) знати, у зв`язку з чим і в якому кримінальному провадженні він допитується;

2) користуватися під час давання показань та участі у проведенні інших процесуальних дій правовою допомогою адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу;

3) відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями статті 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню;

4) давати показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, і користуватися допомогою перекладача;

5) користуватися нотатками і документами при даванні показань у тих випадках, коли показання стосуються будь-яких розрахунків та інших відомостей, які йому важко тримати в пам`яті;

6) на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для давання показань;

7) ознайомлюватися з протоколом допиту та заявляти клопотання про внесення до нього змін, доповнень і зауважень, а також власноручно робити такі доповнення і зауваження;

8) заявляти клопотання про забезпечення безпеки у випадках, передбачених законом;

9) заявляти відвід перекладачу.

Відповідно до ст.ст.16, 17 Закону України «Про прокуратуру», здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України. Прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури. Під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Тобто, прокурори є процесуально незалежними під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій покуратури.

Відповідно до ст.133 КПК України слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

Отже, ні заявник, який звернувся із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення, ні свідок, не можуть давати вказівки процесуально незалежній особі, якою є прокурор, з приводу здійснення ним процесуальних дій. Прокурор самостійно визначає необхідність допиту особи, місце допиту, дату та час допиту.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що прокурор діяв в межах наданих йому повноважень, а тому його дії не є протиправними.

Щодо змісту оскаржуванї постанови.

Постанова прокурора від 08.07.2022 року відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, а саме в ній містяться відомості про місце і дату прийняття постанови, прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, яка її прийняла (вступна частина); зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України (мотивувальна частина); зміст прийнятого процесуального рішення; можливість та порядок оскарження постанови (резолютивна частина).

Посилання скаржника на те, що прокурором не зазначено дату та суті клопотання, яке розглядалося, не відповідає дійсності, оскільки в мотивувальній частині постанови, в абзаці третьому зазначено: «06.07.2022 року до Нікопольської окружної прокуратури надійшло клопотання ОСОБА_4 , у якому він просить допитати ОСОБА_3 », тобто, зазначено дату та суть клопотання.

Щодо незазначення прокурором в постанові доказів, які були залучені ОСОБА_4 при його допиті 06.07.2022 року, і доводять те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є потерпілими у кримінальному провадженні, то зміст постанови, мотиви її прийняття визначає прокурор, як процесуально незалежна особа. Крім того, в своїй заяві від 06.07.2022 року ОСОБА_4 не ставить питання про допит його підопічного ОСОБА_3 як потерпілого. Тому прокурор правильно зазначає, що в клопотанні ОСОБА_4 не зазначає у якому саме провадженні, з яких питань необхідно допитати та що відомо ОСОБА_3 .

Невірне зазначення ім`я ОСОБА_3 в резолютивній частині постанови прокурора від 08.07.2022 року не впливає на зміст постанови і не змінює суті процесуального рішення.

Що стосується впевненості ОСОБА_4 в тому, що права та обов`язки потерпілого виникли у нього та ОСОБА_3 автоматично з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення або заяви про залучення до провадження як потерпілого, то слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Згідно з частиною 2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом з тим, кримінальним процесуальним законом передбачено право відмовити особі, які не завдано шкоди, у визнанні потерпілим, про що виноситься відповідна постанова слідчим або прокурором.

З аналізу даної статті КПК України вбачається, що особа, яка подала заяву про визнання її потерпілою, може вважатися такою, якщо їй не відмовлено в тому вмотивованою постановою слідчого, прокурора.

Оскільки за численними клопотаннями ОСОБА_4 про визнання його та ОСОБА_3 потерпілими у кримінальному провадженні слідчим та/або прокурором виносилась постанова про відмову в задоволенні клопотання, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не набули статусу потерпілих.

Отже, думка ОСОБА_4 , що він та його підопічий ОСОБА_8 є потерпілими у кримінальному провадженні № 0000465, є хибною.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що обставини, на які покликаються скаржники, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, матеріалами наглядових проваджень прокурора, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для скасування постанови прокурора ОСОБА_5 від 08.07.2022 року, зобов`язання його повторно розглянути клопотання від 06.07.2022 року про допит ОСОБА_3 . У зв`язку з цим, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 в особі ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на дії (бездіяльність) та рішення прокурора відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1