УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2022 року
м. Київ

справа № 465/3054/20
провадження № 51-2728 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 липня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17 червня 2022 року під час судового засідання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої за частинами 2, 3, 4, 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі КК), та ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 і частинами 2, 3, 4, 5

ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК, відмовлено прокурору у прийнятті до спільного розгляду

з обвинувальними актами № 0001028 від 27 травня 2020 року,

№ 0000041 від 20 березня 2020 року, № 0000588

від 20 березня 2020 року, № 0000272 від 25 червня 2021 року

та № 0000371 від 01 липня 2021 року щодо обвинувачення ОСОБА_5 , та обвинувальними актами № 0001390

від 08 серпня 2020 року, № 0000015 від 10 лютого 2021 року,

№ 0000223 від 28 вересня 2021 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 , цивільних позовів, заявлених в судовій справі № 465/3054/20.
Роз`яснено потерпілій стороні чи іншій особі, котра вважатиме себе цивільним позивачем, право звернутися до суду для визнання цивільним позивачем

та пред`явити позов у кримінальному процесі, а також право пред`явлення позову у порядку цивільного судочинства.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 липня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуване судове рішення

та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надати прокурору строк для усунення недоліків, або відмовити

у відкритті провадження, однак не відмовляти у прийнятті до спільного розгляду, що не передбачено нормами кримінального процесуального закону. На вказані обставини апеляційний суд не звернув увагу, відмовивши у відкритті апеляційного провадження, чим істотно порушив вимоги КПК, оскільки ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду

від 06 березня 2018 року (провадження № 51-499км17) визначено, що апеляційні суди мають не тільки повноваження, але й обов`язок розглядати скарги на рішення суддів, якщо ставиться питання про вихід за межі компетенції, навіть якщо такі повноваження експліцитно не визначені в процедурних нормах.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити зважаючи на таке.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Апеляційному оскарженню підлягають ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу

на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до матеріалів касаційної скарги та змісту ухвали апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора апеляційний суд виходив з того, що оспорювана ухвала не підлягає оскарженню

з огляду на положення ст. 392 КПК.

Зокрема, апеляційний суд зазначив, що ухвала Франківського районного суду

м. Львова від 17 червня 2022 року не підлягає окремій самостійній перевірці,

але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги лише

на остаточне рішення у цьому об`єднаному кримінальному провадженні.
За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач апеляційного суду відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення,

яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Таким чином, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження

за апеляційною скаргою прокурора, суддя апеляційного суду діяв у відповідності до вимог статей 392, 399 КПК, так як оскаржувана ухвала постановлена на стадії судового розгляду і остаточне рішення у справі не прийнято, а тому вона окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Що стосується посилання прокурора на ухвалу колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 березня 2018 року (провадження № 51-499км17), то воно не є релевантним, оскільки стосується можливості апеляційного оскарження ухвал слідчих суддів, постановлених

на стадії досудового розслідування.

З огляду на зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 липня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3