Справа № 461/1009/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/329/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року у м. Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2022р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2022р. ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000599 від 30 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, ухвалено закрити.
Не погоджуючись із даної ухвалою заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Прокурор вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про необхідність звільнення обвинуваченої ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що приписи ч. 4 ст. 309 КК дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; особою розпочато лікування від наркоманії.
Вказує, що для правильного застосування цієї норми необхідно керуватися й положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, який містить визначення особи, хворої на наркоманію, як особи, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».
Зазначає, що у даному кримінальному провадженні для правильного застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України суду першої інстанції належало встановити чи страждала ОСОБА_7 на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обвинуваченій було встановлено діагноз «наркоманія».
Проте, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність вказаних вище умов, та не звернув уваги на те, що у довідці, наданій КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень» від 03.02.2022р., яку враховано місцевим судом при прийнятті рішення, зазначено, що ОСОБА_7 перебувала на лікуванні у даній установі з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, гостра інтоксикація, при цьому у довідці не вказано про встановлення їй діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

У поданих у судовому засіданні апеляційного суду запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник просив залишити оскаржуваний вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Зазначив, що місцевий суд вірно врахував наявність підстав для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Звертає увагу, що ОСОБА_7 добровільно звернулась до КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень» та перебувала на лікуванні у даній установі з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. Вказує, що в Україні офіційно впроваджено у дію Міжнародну кваліфікацію хвороб десятого перегляду (МКХ-10), згідно якого відсутня хвороба за кваліфікацією «наркоманія». Стверджує, що встановлений у ОСОБА_7 діагноз є наявний у діючій в Україні Міжнародній кваліфікації хвороб десятого перегляду й узгоджується з дефініцією наркоманії, визначеною ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». Захисник наголошує, що діагноз «наркоманія», про який йдеться у ч. 4 ст. 309 КК України, тотожній діагнозу «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів».
Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала позицію свого захисника, заперечивши вимоги апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила таке.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала щодо обвинуваченої ОСОБА_7 відповідає даній нормі закону.

Згідно матеріалів кримінального провадження на розгляд суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000599 від 30 грудня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Відповідно до оскаржуваної ухвали місцевий суд встановив, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту, в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» від 15 лютого 1995 року та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, в березні 2021 року у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час у ОСОБА_7 виник умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для власного вживання без мети збуту. В зв`язку з чим, через менеджер «Телеграм», ОСОБА_7 в невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно, якої виділено б окреме провадження, придбала наркотичний засіб «метадон», який в подальшому забрала через «закладки» поблизу ринку «Іскра» у Сихівському районі м. Львова, після чого незаконно перенесла наркотичний засіб до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де вказану наркотичну речовину пофасувала у поліетиленові пакети та зберігала для власного вживання.
У подальшому, 17.03.2021р. в період часу з 08.10 год. по 09.09 год. за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 99/20, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2021р., було проведено санкціонований обшук, під час якого ОСОБА_7 добровільно видала чотири поліетиленові згортки із кристалічною речовиною білого кольору. Після чого, під час обшуку кімнати № 3 на тумбочці виявлено паперовий пакет, в якому знаходилась електронна вага та паперовий згорток із кристалічною речовиною білого кольору.
У ході досудового розслідування встановлено, що в кристалічній речовині білого кольору, яка знаходиться в чотирьох полімерних згортках виявлено метадон вагою 0,7030 грам. В кристалічній речовині білого кольору, яка знаходиться в паперовому згортку виявлено метадон вагою 0,1535 грам. В нашаруванні речовини білого кольору, яка знаходяться на робочій поверхні ваги виявлено метадон, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачена звернулась до суду із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, з підстав передбачених ч.4 ст.309 КК України, у зв`язку з добровільним зверненням до лікувального закладу і проходженням курсу лікування від наркоманії.
Оскаржуваною ухвалою обвинувачену ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження щодо неї за ч. 1 ст. 309 КК України закрито.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції у судовому засіданні встановив відповідність фактичних обставин справи умовам звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України, оскільки ОСОБА_7 , маючи можливість продовжувати протиправну діяльність, добровільно звернулась до лікувального закладу і пройшла курс лікування від наркоманії до закінчення судового розгляду, що в свою чергу свідчить про те, що вона бажала вилікуватися та зробила для себе відповідні висновки.
У мотивах прийнятого рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, місцевий суд покликався на дані довідки КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень» №1 від 03 лютого 2022 року, згідно якої ОСОБА_7 звернулась на лікування добровільно та з 12 квітня 2021 року по 24 квітня 2021 року перебувала на лікуванні у стаціонарному відділенні даного медичного закладу, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Сидром залежності, гостра інтоксикація (а.с. 17). Також, враховано дані відповіді КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», згідно якої обвинувачена ОСОБА_7 з січня 2022 року перебуває у даному медичному закладі на обліку з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів (а.с. 18).
З приводу апеляційних доводів прокурора про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 положень ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки відсутні дані про те, що обвинуваченій було встановлено діагноз «наркоманія» і, що вона лікувалась саме від наркоманії, колегія суддів враховує таке.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України є добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

Відповідно до наведеної вище довідки КНП ЛОР «Львівський обласний центр превенції та терапії узалежнень» №1 від 03 лютого 2022 року ОСОБА_7 звернулась на лікування добровільно та з 12 квітня 2021 року по 24 квітня 2021 року перебувала на лікуванні у стаціонарному відділенні даного медичного закладу, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів.
Згідно наказу МОЗ № 297 від 08.10.1998р. «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» в Україні здійснено перехід на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (МКХ-10), як єдиного міжнародного нормативного документу для формування системи обліку і звітності в охороні здоров`я - з 01.01.1999 року.

Згідно чинного Класифікатора хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021 Міністерства охорони здоров`я України, узгодженого з МКХ-10, в системі обліку і звітності в охороні здоров`я хворобу за класифікацією «наркоманія» не зазначено.

Водночас, як вірно звертає увагу захисник, діагноз, встановлений ОСОБА_7 , а саме: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, є наявний у діючій в Україні Міжнародній статистичній класифікації хвороб десятого перегляду та узгоджується з дефініцією наркоманії, визначеною ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Згідно Класифікатора хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021 Міністерства охорони здоров`я України, узгодженого з МКХ-10, усі види залежності від психоактивних речовин, зокрема опіоїдів (F 11), кодуються у рамках діагностичного модуля F10 - F19, що об`єднує «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин».

Отже, ураховуючи наведене вище у сукупності колегія суддів вважає, що діагноз «наркоманія», про який йдеться у ч.4 ст.309 КК України, тотожний діагнозу «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів».

За встановлених обставин, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_7 вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, повністю визнала свою вину, добровільно звернулась до лікувального закладу та пройшла лікування від наркоманії, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання про наявність підстав для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Відтак, колегія суддів визнає ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2022р. про звільнення ОСОБА_7 підставі ч. 4 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, законною, обґрунтованою та вмотивованою та не вбачає підстав задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 квітня 2022р. про звільнення ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 309 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: