Житомирський апеляційний суд
Справа №287/315/17-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області 01 грудня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2021 року повернуто обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241 від 26.04.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції із стадії підготовчого судового засідання. Посилається на те, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Щодо недоліків у формулюванні обвинувачення та викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень, про які зазначає суд першої інстанції, то в обвинувальному акті відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначаються лише ті обставини, які прокурор, слідчий вважають встановленими. В обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 наведені фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. При цьому, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Вказує, що обвинувальний акт у повному обсязі відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, перелік яких є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню, при затвердженні обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 прокурором виконані вимоги КПК України та Інструкції, оскільки всі реквізити зазначено вірно. Разом з тим, суд першої інстанції при прийнятті рішення на зазначені вимоги кримінального процесуального закону та Інструкції уваги не звернув. Враховуючи викладене, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , складений та затверджений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, належним чином затверджений прокурором, відтиску печатки не потребує, оскільки чинний КПК України та Інструкція має вичерпний перелік відомостей, які повинні міститись у обвинувальному акті, до яких не входить його обов`язкове посвідчення печаткою. До обвинувального акту додані документи відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання підозрюваним та його захисником копії обвинувального акту.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього документи, ухвалу суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

71) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.283 КПК України, обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду.

Кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування, до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та інші, передбачені ст. 291 КПК України документи.

Закон не висуває інших вимог до обвинувального акту, крім тих, які зазначенні в ст. 291 КПК України.

Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акту, визначенні ч. 4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання.

Таким чином, єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту самого обвинувального акту вимогам саме ст. 291 КПК України.

Суд на думку колегії суддів апеляційного суду, зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000241 від 26.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, складено та затверджено згідно із нормами КПК України.

Крім того, слід зазначити, що прокурор має право змінювати обвинувачення під час судового розгляду, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 337 КПК України, які надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

В ухвалі суду першої інстанції зазначено, що з обвинувального акта вбачається, що виклад фактичних обставин справи та формулювання містить посилання на докази, які є в розпорядженні органу досудового розслідування, зокрема на висновок судово-медичної експертизи, що суперечить вимогам ч.4 ст. 291 КПК-України.

Однак із вищенаведеним не можливо погодитися за наступних обставин.

Формальне посилання в обвинувальному акті на висновки експерта від 11.05.2017 №3/380 комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи та № 181 від 02.09.2017 щодо наявності тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, не є на думку колегії суддів апеляційного суду вказівкою на доказ та тим істотним порушенням положень ст.291 КПК України, яке б слугувало безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору, тому викладені з даного приводу судом першої інстанції висновки є необгрунтованими. Будь-які докази стороною обвинувачення суду не надавалися. Зі змісту обвинувального акта не вбачається необхідного процесуального розкриття, як доказу в кримінальному провадженні, висновків вище зазначених експертиз. За наведеним, твердження судом першої інстанції про можливе порушення принципів неупередженості та безпосередності дослідження судом доказів є безпідставним.

Також не заслуговують на увагу викладені судом першої інстанції висновки про те, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_7 , слідчим, який складав обвинувальний акт, та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.

Зокрема, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення «Своїми необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керую транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України» судом розцінено як порушення презумпції невинуватості та всупереч вимог ч. 5 ст. 17 КПК України ст. 62 Конституції України не відповідає поводженню з невинуватими особами.

Відповідно до ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з правовими висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 24.11.2016 року №5-328кс16 проаналізовано зміст вказаної норми закону, яка вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва формула обвинувачення), формулювання обвинувачення.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано.

Обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у їх вчиненні, розмір спричиненої шкоди, процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

З огляду на наведене, конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, а отже і обвинувачення ОСОБА_7 , не викликає сумнівів.

Тому при поверненні обвинувального акту прокурору суд не врахував, що відповідно до ст. 23 КПК України дослідження доказів відбувається безпосередньо під час судового розгляду, де суд детально встановлює всі обставини вчинення кримінального правопорушення, та прийшов до передчасних висновків про те, що обвинувачення сформульовано з порушенням презумпції невинуватості, і на формальних підставах повернув обвинувальний акт прокурору.

При цьому, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

Крім того, висновки суду з приводу того, що обвинувальний акт належним чином не затверджений прокурором у кримінальному провадженні, оскільки підпис в графі «Затверджую» нескріплений печаткою прокуратури, не грунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Частина друга вказаної норми містить вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені в обвинувальному акті.

Згідно частини 3 даної статті обвинувальний акт підписується дізнавачем, слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він складав його самостійно.

Відповідно до частини 4 статті 291 КПК України до обвинувального акту разом з іншими документами надається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Статтею 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: - номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; - реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Відповідно до пункту 9.28.2 Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 27 від 12.02.2019 гриф затвердження розміщується у правому верхньому куті першого аркуша документа і складається з таких елементів: слово «ЗАТВЕРДЖУЮ», найменування посади, підпис, ініціали та прізвище особи, яка затвердила документ, дата затвердження.

Пунктом 18.2.4 «Інструкції» передбачено, що перелік документів, підписи на яких скріплюються гербовою печаткою у разі їх створення у паперовій формі або засвідчуються кваліфікованою електронною печаткою прокуратури у разі їх створення в електронній формі, наведено у додатку 55 Інструкції.

Відповідно до Додатку №55 Інструкції не передбачено застосування гербової печатки щодо затвердження обвинувального акту або ж іншого процесуального документу.

Зазначено лише, що в інших необхідних випадках гербова печатка проставляється на документах за рішенням Генерального прокурора, його першого заступника чи заступника, керівників регіональних, окружних прокуратур, що здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням.

Процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженню здійснюється прокурорами, а не керівником Коростенської окружної прокуратури, а тому завірення обвинувального акту гербовою печаткою не вимагається.

Обвинувальний акт у повному обсязі відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, перелік яких є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню, при затвердженні обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 прокурором виконані вимоги КПК України та Інструкції, оскільки всі реквізити зазначено вірно.

Разом з тим, суд першої інстанції при прийнятті рішення на зазначені вимоги кримінального процесуального закону та Інструкції уваги не звернув.

Судом безпідставно застосовано правову позицію Верховного Суду України у справі №5-50кс15 від 09.07.2015 року, оскільки остання стосується внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних медичних документів, медичної документації при направленні хворих на медико-соціально- експертну комісію (МСЕК), та не підлягає застосуванню у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 складений та затверджений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, належним чином затверджений прокурором, відтиску печатки не потребує, оскільки чинний КПК України та Інструкція має вичерпний перелік відомостей, які повинні міститись у обвинувальному акті, до яких не входить його обов`язкове посвідчення печаткою.

До обвинувального акту додані документи відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання підозрюваним та його захисником копії обвинувального акту.

Твердження суду про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування суперечить вимогам ч.2 ст.109 та п. 1 ч.4 ст. 291 КПК України та не містить усіх необхідних реквізитів процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування та реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, є помилковим, оскільки оцінці судом підлягає лише сам обвинувальний акт, а не додатки до нього.

Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам закону, тому підстави, на які послався суд в ухвалі, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону та не тягнуть за собою повернення обвинувального акту прокурору.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, ухвала суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000241 від 26.04.2017 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України з доданими матеріалами підлягає направленню до суду першої інстанції для розгляду

Крім того, повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області 01 грудня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: