Справа № 199/4964/22
УХВАЛА
іменем України

2022 року серпня місяця 09 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого повну вищу освіту, одруженого, на утримані маючого малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якому 03 серпня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 09.08.2022, погодженого з повноважним прокурором, ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який підозрюється в тому, що у головного бухгалтера Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_8 (особа, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження), яка будучи особою відповідальною за ведення обліку депозитних сум та обліку авансових внесків відділу та маючи доступ до інформації про наявність на рахунках Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) №0700436 грошових коштів, у невстановлений досудовим розслідуванням час (але не пізніше 19 травня 2020 року), у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, шляхом заволодіння грошовими коштами, які знаходяться на авансовому бюджетному рахунку відділу виконавчої служби № НОМЕР_1 , відкритого в Управлінні Державної казначейської служби в Шевченківському районі м. Дніпра, шляхом їх перерахування на банківський рахунок фізичної особи та подальшого їх розподілення між всіма співучасниками злочину.
З цією метою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб особа, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, в невстановлений в ході досудового розслідування точний час (але не пізніше 19 травня 2020 року) та в не встановленому місці, запропонувала державному виконавцю Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_9 та фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконати роль пособників у заволодінні грошовими коштами, що знаходяться на вищевказаному авансовому рахунку відкритого в Управлінні Державної казначейської служби в Шевченківському районі м. Дніпра, на що останні погодились, тим самим вступили в попередню змову з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, щодо вчинення вказаного злочину.
Так, згідно розробленого злочинного плану, роль фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 полягала в наданні засобу вчинення злочину, а саме банківського рахунку зареєстрованого за ним, а саме: НОМЕР_2 , на який в подальшому, під приводом повернення авансового внеску, де фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не є стороною виконавчого провадження, будуть переводитись грошові кошти з авансового бюджетного рахунку відділу виконавчої служби №0700436 відкритого в Управлінні Державної казначейської служби в Шевченківському районі м. Дніпра. Після чого, роль фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 полягала в знятті незаконно перерахованих грошових коштів з власного банківського рахунку для їх подальшого розподілення між всіма співучасниками злочину.
В ході вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , доводячи спільний з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_9 злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на авансовому рахунку Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконуючи роль пособника у вчиненні злочину, отримав грошові кошти на свій банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та здійснив їх зняття після чого розподілив між учасниками злочину.
Так, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 за попередньою змовою з державним виконавцем відділу ОСОБА_9 та головним бухгалтером відділу ОСОБА_8 , вчинив організацію у заволодінні бюджетними коштами в розмірі 713 439,68 гривень, що знаходились на авансовому бюджетному рахунку відділу виконавчої служби №0700436, відкритого в Управлінні Державної казначейської служби в Шевченківському районі м. Дніпра.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме пособництво у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.
Про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, повідомлено 03.08.2022.
В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання та обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, звернув увагу, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде сприяти завданням кримінального процесу.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання слідчого щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки від слідства він не переховувався, а в березні 2022 року у зв`язку із воєнною агресією російської федерації вивіз свою родину до Західної України, де проживають його батьки. Крім того пояснив, що про порушення кримінального провадження він не знав, на тепер готовий з`являтися до слідчого та співпрацювати зі слідством.
Захисник ОСОБА_7 проти клопотання заперечував, оскільки клопотання прокурором не обґрунтовано в достатній мірі для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, врахувавши, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки оскільки одружений, має на утриманні малолітню доньку, позитивно характеризується за місцем проживання.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , приходжу до наступних висновків.
Так, відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000493 від 27.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, зафіксовано, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з державним виконавцем відділу Шевченківського ДВС у м. Дніпро ОСОБА_9 та головним бухгалтером відділу ОСОБА_8 , в період з 19.05.2022 по 29.01.2022 заволодів бюджетними коштами в розмірі 713 439,68 грн.
Про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, повідомлено 03.08.2022.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, зокрема: витягу ЄРДР, протоколу огляду оптичного диску з відомостями про рух коштів по рахунку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , отриманого від АТ КБ «Приват Банк» від 06.07.2021; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 28.07.2021; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 27.09.2021; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 28.09.2021; завіреними належним чином копіями матеріалів виконавчого провадження №52843382; висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №29-21 від 29.11.2021, в ході якої досліджувалися банківські виписки по рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , з реквізитами НОМЕР_2 , відкритим в АТ КБ «ПриватБанк» за період з травня 2020 року по квітень 2021 року; довідкою Міністерства юстиції України про результати проведеної перевірки порядку перерахування коштів з депозитного рахунку та рахунку авансових внесків Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) у зв`язку із запровадженням автоматизації обліку коштів; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 03.08.2022, суд приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, за викладених у клопотанні обставин.
При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 також враховується і усталена судова практика з цього питання Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) та від 20.03.97 у справі "Луканов проти Болгарії" (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що суд (слідчий суддя), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо "існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення".
В іншому своєму рішенні у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), ЄСПЛ вказав, що "наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин". При цьому, слід зазначити, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу (п. 55 рішення від 28.10.94 у справі "Джон Мюррей проти Сполученого Королівства" (John Murray v. the United Kingdom), заява N 14310/88) (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Таким чином, наявні в матеріалах кримінального провадження докази є достатніми на теперішній час на даній стадії досудового слідства для визнання підозри обґрунтованою, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого розслідування.
Щодо ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Так, орган досудового розслідування вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за правопорушення, яке йому інкримінується може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній довгий час перебував за межами Дніпропетровської області, що дає привід припускати, що він може переховуватись від слідства та суду.
Спростовуючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України захисник ОСОБА_7 зазначає про відсутність доказів на обґрунтування вказаного ризику, оскільки тяжкість ймовірного покарання не може бути вирішальним при визначенні того, що особа може переховуватися від суду.
Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна). Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідків існує у зв`язку з тим, що на даній стадії ще не встановлені усі обставини вчинення злочину, що можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.
Інші ризики слідчим та прокурором не були заявлені, а тому не можуть бути оцінені в судовому засіданні.
Отже, в даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним у п. п. 1-5 ч. 1 вказаної норми права.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути обрано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Водночас, прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів зможе запобігти встановленим ризикам.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, слідчий суддя оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання; відсутність у підозрюваного офіційного чи постійного місця роботи; відсутність будь-яких компрометуючих матеріалів щодо підозрюваного; наявність офіційного джерела доходів; відсутність судимостей за вчинення злочинів, а також відомостей про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності; відсутність порушень раніше обраного запобіжного заходу; відсутність ризику повторення протиправної поведінки.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Так, вказана норма забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її волі.
Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року), "Белевицький проти Росії" (п.п.111-112 рішення ЄСПЛ від 1 березня 2007 року) зазначено, що слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції.
Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слідчому судді, суду при розгляді відповідного питання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним з найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема йдеться про застосування домашнього арешту), у багатьох випадках навіть не розглядається.
Європейським судом з прав людини у справах «Вемгофф проти Німеччини», «Летельєр проти Франції», «Смирнов проти Росії» визначено, що тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушення громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Однак всупереч викладеному, органом обвинувачення не надано жодних вагомих доказів, які би посвідчували факти можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, вчинення дій для перешкод кримінальному провадженню іншим чином.
Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, суд згідно вимог ст. 178 КПК України враховує:
1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;
2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який не досяг пенсійного віку та не має підтверджених медичними документами тяжких або хронічних захворювань;
4) відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців;
5) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи;
6) відсутність відомостей про негативну репутацію підозрюваного;
7) майновий стан підозрюваного, який не має постійного джерела доходу;
8) відсутність відомостей про недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше.
Європейським судом зазначається, що у всіх випадках, коли ризик ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року).
Під час розгляду клопотання, прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам. Доказів необхідності застосування до підозрюваного саме найсуворішого запобіжного заходу і неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, прокурором не наведено.
Враховуючи характер висунутої підозри, дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , те, що останній має постійне місце проживання, є само зайнятою особою, має на утриманні малолітню доньку, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, а отже має стійкі соціальні зв`язки, а також відсутність даних про наявність з його сторони спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, про який йдеться в клопотанні слідчого, а відтак відмовляє в його задоволенні та вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 може бути обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 181, 183, 309, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- повідомляти слідчого чи прокурора про зміну свого місця проживання;
- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора чи суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками по справі;
- утримуватися від спілкування з ОСОБА_9 , а також особою, матеріали у відношенні якої виділено у окреме кримінальне провадження;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді два місяці з моменту її проголошення до 09 жовтня 2022 року включно.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для негайної постановки на облік підозрюваного, про що необхідно повідомити старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_13 .
Копію ухвали негайно після проголошення вручити слідчому, підозрюваному, прокурору, захиснику.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1
09.08.2022