Дата документу 02.11.2022
Справа № 334/4911/22
Провадження № 1-кс/334/1531/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області клопотання старшого слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0001889, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна -
установив:
До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло вищевказане клопотання, узгоджене із процесуальним прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 про арешт майна.
В обґрунтування вказаного клопотання, слідчий вказав про таке 01 листопада 2022 року до Запорізького РУП надійшло повідомлення про те, що о 10 год. 42 хв. поблизу будинку 2Е по вул. Дніпровське шосе, в м. Запоріжжя зупинений автомобіль марки «Ford Transit» у кузові білого кольору, держаний номер знак НОМЕР_1 , 2017 року випуску, в салоні яких, ймовірно знаходяться пластикові пляшки з рідиною з характерним запахом алкоголю та підакцизні товари.
Відповідно до рапорту оперуповноваженого ССП ВКП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , встановлено, що 01.11.2022 він разом зі старшим лейтенантом ССП ВКП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , знаходились на перехресті вул. Дніпровське шосе/ вул. Щаслива в м. Запоріжжя, де ними було помічено вантажний автомобіль «FORD» моделі «Transit» у кузові білого кольору д.з. НОМЕР_1 , який заїхав на парковку біля приміщення. З даного автомобілю вийшли двоє хлопців, де з автомобіля дістав пластикові тари та понесли до приміщення «Закусочної», через деякий час, вказані хлопці вийшли із вказаного приміщення «Закусочної» вже з пустими пластиковими тарами. Підійшовши до приміщення «Закусочної», двері були відчинені, та відчувався запах алкоголю, та стояли тари. В подальшому підійшовши до автомобіля «FORD» моделі «Transit» у кузові білого кольору д.з. НОМЕР_1 , де з салону було чутно запах алкоголю, можливо спирту, але водій та пасажир вказаного автомобіля на вимогу співробітників поліції відмовилися відчиняти автомобіль, після чого була викликана група СОГ.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що 01.11.2022 року, під час виконання службових обов`язків, він спільно з оперуповноваженим сектору спеціальної поліції ВКП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_5 , перебували на перехресті вул. Щаслива та вул. Дніпровське шосе у м. Запоріжжя. Приблизно о 10:15 год., на парковку біля вказаного магазину, під`їхав вантажний транспортний засіб марки «FORD» моделі «Transit» у кузові білого кольору д.з. НОМЕР_1 . У вказаному ТЗ перебувало 2 чоловіка, водій та пасажир. З пасажирського місця автомобіля вийшов хлопець з пакетами в руках та пішов у напрямку кафе під назвою «Закусочная», та зайшов до нього. Кафе розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе 3-є. Через короткий проміжок часу чоловік повернувся до ТЗ «FORD Transit» з пустими пластиковими пляшками. Підійшовши до вантажного відділення, він відкрив двері, та ми побачили, що у вантажному відділені знаходяться пластикові ємкості, на нашу думку можливо з алкогольними напоями, без марок акцизного податку. Після чого він поклав пластикові плішки та закрив двері в вантажне відділення та сів до автомобіля. Останні підійшли до вказаного автомобіля, у водія та пасажира попросили пред`явити документи, для встановлення особи. Так водій передав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пасажир пред`явив паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. В ході розмови з водієм вони почули з салону автомобіля різкий запах спирту та на підлозі салону автомобіля побачили два блоки тютюнових виробів (цигарок) без марок акцизного податку. Після чого останні запитали у водія, що знаходиться у вантажному відділенні автомобіля, на що ОСОБА_7 , відповів що там нічого не має. Після чого останні попросили водія відкрити вантажне відділення на що, він категорично відмовився та почав помітно нервувати. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вийшли з автомобіля зачинили на ключ, та знаходились біля нього.
Керуючись Законом України «Про Національну поліцію», з метою протидії можливого вчинення правопорушення, ними було прийнято рішення передати дану інформацію оператору лінії «102» для подальшої проведення перевірки.
Крім того, під час перевірки поліцейськими надано для ознайомлення відповідні службові посвідчення працівників поліції та було здійснено перевірку зазначених осіб та транспортних засобів по обліковим базам.
В ході перевірки встановлено, що водієм вантажного автомобілю «Ford Transit» у кузові білого кольору, держаний номер знак НОМЕР_1 , 2017 року випуску є громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 . Власником автомобілю «Ford Transit» у кузові білого кольору, держаний номер знак НОМЕР_1 , 2017 року випуску є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,, на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 26.01.2022 року, яка зареєстрована у АДРЕСА_2 .
Далі також було запропоновано водію «Ford Transit», держаний номер знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 , надати можливість оглянути вказаний автомобіль, на що останній відмовив та повідомив про те, що без адвоката відкривати вантажне відділення не буде. Після чого ними здійснено дзвінок на гарячу лінію «102» та викликано на місце СОГ. Після прибуття СОГ та адвоката водій «Ford Transit», держаний номер знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 , все одно відмовився надавати доступ для проведення огляду вантажного відділення автомобілю. В зв`язку з чим було прийняте рішення про їх вилучення в ході огляду місця події в присутності понятих.
01 листопада 2022 року в період часу з 13 год. 15 хв. до 13 год. 29 хв. слідчим СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , проведено огляд відкритої ділянки місцевості, яка знаходиться поблизу будинку 2Е по вул. Дніпровське шосе, в м. Запоріжжі (за координатами: 47,8735285-35,0490536), в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб «Ford Transit» у кузові білого кольору, держаний номер знак НОМЕР_1 , 2017 року випуску.
На теперішній час вказаний автомобіль було визнано речовими доказами та тимчасово переміщено до майданчику зберігання ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, оскільки в їх салоні ймовірно можуть знаходитися підакцизні товари, які є предметами злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Клопотання слідчого оформлене відповідно до вимог КПК України та погоджене процесуальним прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій підтримав доводи свого клопотання та просив його задовольнити з підстав вказаних у клопотанні.

Розгляд вказаного клопотання проходив без участі особи, у володінні якої знаходяться назване майно, оскільки слідчим виконані вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0001889, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Положеннями ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом положень статей 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50).

Також слідчий суддя, при розгляді клопотання, ураховує правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду при розгляді справи № 748/1457/19.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Верховний Суд наголосив, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння.

ККС ВС у названій вище постанові вказав, що згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції не просто за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».

Зокрема, порушення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції через застосування конфіскації, яка формально ґрунтувалася на положеннях національного закону, але за обставин конкретної справи була визнана «неспівмірною», оскільки покладала на заявника «надмірний індивідуальний тягар», було встановлено у справі «Ісмайлов (Ismayilov) проти Російської Федерації» від 06 листопада 2008 року.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на автомобіль, як на речовий доказ у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
Клопотання старшого слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0001889, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1