Справа № 944/5639/20
Провадження №1-кп/944/472/22
про продовження строку тримання під вартою
23.03.2022 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
Прокурор Яворівської окружної прокуратури ОСОБА_5 подав до суду клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання прокурор, покликається на те, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення умисного вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28.12.2020 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, який неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою колегії суддів Яворівського районного суду Львівської області від 02.02.2022 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів до 02.04.2022 року.
Ризики, наведені в ухвалі колегії суддів Яворівського районного суду Львівської області від 02.02.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не відпали, не зменшились та продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Враховуючи тяжкість передбачуваного кримінального покарання, обґрунтованість та вагомість доказів щодо вчиненого злочину, зібраних органом досудового розслідування, в разі не продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання.
Крім цього, у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни наданих ними показань під час їхнього допиту в ході судового розгляду.
Крім цього, низка свідків у кримінальному провадженні, зокрема свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші у своїх показах дали свідчення, які вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення вбивства ОСОБА_11 , негативно охарактеризували особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому обвинувачений ОСОБА_6 може їм помститись, що дає обґрунтовані підстави вважати, що в разі не продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може вчинити нові кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я особи.
Вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просить таке задовольнити.
Захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просить в клопотанні прокурора відмовити, наголошує, що ОСОБА_6 не причетний до інкримінованого йому злочину, висунуте йому обвинувачення є необґрунтованим, а докази його причетності до вказаного злочину є сфальсифікованими та недопустимими, також сфальсифікованими, на думку захисника, є сліди на речових доказах, які досліджені у судовому засіданні, а тому не має підстав для застосування до нього такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою. Суд вже дослідив усі докази сторони обвинувачення, зокрема допитав свідків обвинувачення, вважає, що ризики, передбачені ст.ст. 177 КПК України відсутні. Наголосив, що у зв`язку із військовою агресією Росії щодо України, ОСОБА_6 , бажаючи стати на захист Батьківщини, 26.02.2022 року через адміністрації Львівського слідчого ізолятора звернувся до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про добровільну мобілізацію, а тому доцільним буде змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання, щоб обвинувачений міг стати на захист держави.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти клопотання прокурора. Просив суд змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання. Зазначив, що в даний час в Україні оголошено воєнний стан, а тому хотів би піти захищати свою сім`ю, людей та державу, оскільки має навики поводження із зброєю.
Потерпіла та її захисник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, що потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.
24 червня 2020 року о 06 год. 30 хв., в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, затримано ОСОБА_6
24 червня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
08 грудня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Згідно з ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 28.12.2020 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів.
Востаннє ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.02.2022 року ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів до 02.04.2022 року.
Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачений зможе переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, на даний час володіє інформацію про анкетні дані усіх свідків у кримінальному провадженні та інформацією про їх місце проживання, та у разі не продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останній матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни наданих ними показань під час їхнього допиту в ході судового розгляду, може їм помститись. Про неможливість запобігти ризикам свідчить і той факт, що обвинувачений проживає в одному населеному пункті із потерпілою та низкою свідків у кримінальному провадженні, що суттєво спрощує йому можливість чинити тиск на останніх і дає обґрунтовані підстави вважати, що в разі не продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може вчинити нові кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я особи, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Водночас як відповідний ризик суд ураховує запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.
Утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Слід зазначити, що моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.
Водночас як відповідний ризик суд ураховує запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.
З приводу доводів захисника ОСОБА_7 про те, що вина ОСОБА_6 не підтверджується жодними допустимими доказами, то суд зазначає, що оцінка досліджених у судовому засіданні доказів з приводу їх допустимості чи недопустимості буде надана при ухваленні рішенні за результатами розгляду кримінального провадження.
З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу вигляді тримання під вартою на більш м`який. Доводи захисника та самого обвинуваченого про те, що обвинувачений має досвід поводження зі зброєю, і може встати на захист держави в умовах воєнного стану, суд вважає недостатніми для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суду не надано достовірних та переконливих доказів того, що обвинувачений ОСОБА_6 може бути мобілізований, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, і, що зміна запобіжного заходу за реальної наявності таких обставин буде відповідати завданням кримінального провадження та меті застосування запобіжного заходу.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ризики наведенні в клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не відпали, не зменшились та продовжують існувати, а відтак, жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини, суд не визначає розмір застави.
На підставі викладеного, керуючисть ст.ст. 177-178, 183, 184, 194, 196, 369-372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів.
Визначити строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів з 23.03.2022 року по 21.05.2022 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору - для відома, Державній установі "Львівська установа виконання покарань (№19)"- для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 10 год. 00 хв. 28 березня 2022 року.
Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3