Справа № 159/4501/21
Провадження № 1-кп/159/121/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про продовження строків тримання під вартою

12 квітня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185, частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК України), відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2021 за № 0000643 (об`єднане), 20.06.2021 за № 0000506 (об`єднане),
в с т а н о в и в:
У провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 185, частиною другою статті 186 КК України.
Ухвалою суду від 18.02.2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб, який діє до 18.04.2022 включно.

У судовому засіданні 12.04.2022 прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою з посиланням на те, що останній обвинувачується у вчиненні зокрема умисних тяжких злочинів під час відстрочення відбування покарання за попереднім вироком, вказала на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), оскільки обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, потерпілих, що в сукупності свідчить про можливість продовження ним злочинної діяльності, уникнення від виконання процесуальних обов`язків з`являтись до суду. На думку прокурора ризики, що існували при обранні 22 липня 2021 року слідчим суддею Ковельського міськрайонного суду Волинської області запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, більш м`які запобіжні заходи є недоцільними.
За узгодженою позицією обвинуваченого ОСОБА_4 і захисника ОСОБА_5 , останні просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання (підписку про невиїзд) з огляду на те, що обвинувачений виявив щире і наполегливе бажання захищати суверенітет України в лавах ЗСУ або в інших громадських формуваннях; повністю визнає свою провину, активно сприяв розкриттю злочинів; великої суспільної небезпеки не становить.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши необхідні матеріали кримінального провадження і клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини третьої статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно із статтею 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені статтею 178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого особу обвинувачено, дані, які її характеризують, чи зменшились раніше визначені ризики, чи не з`явились нові.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, уникнення доведених ризиків. Ризиком є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій особою.

При обранні та продовженнях запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд визначав високий ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, можливість впливу на потерпілих та свідків, високий ризик переховування і втечі.

Як встановлено ОСОБА_4 не працює та не має доходу, хоча є працездатного віку; не має утриманців, із сім`єю спільно не проживає та не має визначеного місця проживання; має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.
Є достатні підстави вважати, що підозра є обґрунтованою та це стверджується матеріалами справи, доказами, наведеними прокурором та доданими до клопотання. У судовому засіданні знайшло своє ствердження і те, що існують ризики, вказані прокурором, з врахуванням особи обвинуваченого.
Так ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі. Злочини, у вчиненні яких обвинувачується особа, є корисливими та вчинені під час іспитового строку, визначеного для ОСОБА_4 за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Також ОСОБА_4 відомі адреси проживання потерпілих, допит яких у межах даного кримінального провадження не проведено.
Отже, у контексті доведеності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд вважає їх доведеними і обґрунтованими.
Обвинувачений, захисник не надали суду доказів і не навели обґрунтованих доводів щодо зменшення раніше визначених ризиків, або щодо їх зникнення.

На переконання суду, з огляду на характеристику особи, спосіб його життя та факт обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину під час іспитового строку, доводять високу вірогідність вчинення особою інших кримінальних правопорушень, що є достатнім для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 616 КПК України обвинувачений у даному випадку має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Отже, за визначеною кримінальним процесуальним законодавством процедурою, суб`єктом звернення із відповідним клопотанням є прокурор.

За результатами розгляду заявленого прокурором клопотання, враховуючи мотиви клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу (у тому числі особистого зобов`язання) не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Керуючись статтями 176-183, 314-316 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на 60 днів - до 10.06.2022 включно.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий:ОСОБА_1