Справа № 308/5588/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000123, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2021, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , директора ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВЕЛИКОБИЧКІВСЬКЕ ЛІСОМИСЛИВСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО», раніше несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано наступним.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 12.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.

Будучи службовою особою державної лісової охорони, та директором ДП «Великобичківське ЛМГ», ОСОБА_4 постійно обіймав посаду у державному органі та здійснював функції представника влади, та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а отже є працівником правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_4 , як директор Підприємства, є особою, яка постійно здійснює функції представника влади та, відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою.

На думку органу досудового розслідування, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства, розтративши чуже майно, що було йому ввірене як директорові Підприємства, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням, що державним підприємством «Великобичківське ЛМГ» у період із 01.01.2017 по 01.09.2021 здійснено в сукупності безпідставні виплати матеріальних допомог 129-ти працівникам даного підприємства посилаючись формально на пункти 8.15 (оздоровлення при відпустці), 8,27-8.32 колективного договору.

Однак у колективних договорах на 2017-2020 роки та 2021-2025 роки, які є відповідними нормативними актами, що регулюють виробничі, трудові та соціально економічні відносини, галузеві угоди між державним агентством лісових ресурсів України і профспілкою працівників лісового господарства України зареєстровані Міністерством соціальної політики України №29 від 01.12.2016 не передбачені норми та повноваження щодо виплати даних матеріальних допомог працівникам ДП «Великобичківське ЛМГ».

Крім цього, вказані виплати суперечать статті 97 Кодексу законів про працю від 10.12.1971 №322-VІІІ та статті 15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95 ВР в частині умов запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи директором ДП «Великобичківське ЛМГ», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи також добре ознайомлений із всіма нормативними актами підприємства, грубо порушуючи норми передбачені в колективних договорах 2017-2020 роки та 2021-2025 роки, та норми статті 97 Кодексу законів про працю від 10.12.1971 №322-VІІІ та статті 15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95 ВР, шляхом проставлення резолюцій, що є основною формою реалізації управлінських рішень у письмові формі, на заявах наступних працівників підприємства щодо надання матеріальних допомог: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_9 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_43 , ОСОБА_9 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_25 , ОСОБА_46 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_9 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_25 , ОСОБА_45 , ОСОБА_41 , ОСОБА_52 , ОСОБА_13 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_32 , ОСОБА_27 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_21 , ОСОБА_28 , ОСОБА_36 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_19 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_45 , ОСОБА_14 , ОСОБА_64 , ОСОБА_10 , ОСОБА_65 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_57 , ОСОБА_14 , ОСОБА_68 , ОСОБА_41 , ОСОБА_9 , ОСОБА_53 , ОСОБА_45 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_69 , ОСОБА_25 , ОСОБА_70 , ОСОБА_45 , ОСОБА_21 , ОСОБА_67 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_71 , ОСОБА_8 , ОСОБА_72 , ОСОБА_10 , ОСОБА_47 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_44 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_75 , ОСОБА_61 , ОСОБА_34 , ОСОБА_9 , ОСОБА_76 , ОСОБА_58 , ОСОБА_10 , ОСОБА_68 , ОСОБА_16 , ОСОБА_77 , внаслідок чого вказаним працівникам ДП «Великобичківське ЛМГ» здійснено безпідставні виплати матеріальних допомог, чим завдано збитки держаному підприємству «Великобичківське ЛМГ» на загальну суму 387 200 (триста вісімдесят сім тисяч двісті) грн.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, тобто у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах.

Крім наведеного, досудовим розслідуванням встановлено, що ДП «Великобичківське ЛМГ» та їх уповноважені службові особи, мають право, виходячи з фінансових можливостей, виписувати громадянам, які звертаються на підприємство від органів місцевого самоврядування (по категорії малозабезпеченості), учасникам АТО, ветеранам Великої Вітчизняної війни, учасникам афганської війни, та іншим категоріям незахищених громадян до 7 куб. м. паливні дрова за пільговими цінами для опалення житла. Також, виходячи з фінансових можливостей, беручи до уваги спеціальний захист жителів гірських населених пунктів, враховуючи місцеві умови проживання, недоступність для підвезення деревини автотранспортом, мають право проводити відпуск лісопродукції з франко лісосіки по наступним цінам: дров`яна деревина непромислового використання І групи теплотворності (бук, дуб, береза, ясень, яві, граб, клен, в`яз, модрина) до 7 куб по ціні 354,0 грн./1 куб.м.; дров`яна деревина непромислового використання ІІ групи теплотворності (вільха, сосна) до 7 куб.м. по ціні 294 грн/1куб.м.; дров`яна деревина непромислового використання ІІІ групи теплотворності (ялина, ялиця, кедр, осика, липа, тополя, верба) до 7 куб по ціні 354,0 грн./1 куб.метрів.

Крім цього, відповідні службові особи ДП «Великобичківське ЛМГ» виходячи з фінансових можливостей підприємства, беручи до уваги соціальний захист жителів гірських населених пунктів, на прохання та соціальний запит органів місцевого самоврядування для підтримки малозабезпечених категорій громадян згідно списків РДА, виділяють (по категорії малозабезпеченості) по 3 куб.м. дров паливних твердолистяних порід по ціні 618 грн./1 куб.м. з ПДВ.

Ціни на деревину для непромислового використання для фізичних осіб (не кадровим працівникам та пенсіонерам підприємства) затверджені Наказами «Про введення цін на лісопродукцію з франко верхньогопромскладу» (далі Наказ).

Так, згідно з Наказами від 30.09.2020 №13, від 26.01.2021 №10 та від 30.03.2021 №48 ціна (з ПДВ) на деревину паливну для непромислового використання для фізичних осіб становила: діаметром від 2 см і більше (бук, дуб, береза, явір, граб, клен, в`яз, модрина) 618 грн.; діаметром від 2 см і більше (вільха, сосна) 540 грн.; діаметром від 2 см і більше (ялина, ялиця, кедр, осика, липа, тополя, верба) 420 гривень.

Також, згідно з Наказами по Підприємству «Про введення цін на лісопродукцію з франко верхнього промскладу» від 31.05.2021 №82 та від 06.08.2021 №121, ціна (з ПДВ) на деревину паливну для непромислового використання для фізичних осіб становила: діаметром від 2 см і більше (бук, дуб, береза, явір, граб, клен, в`яз, модрина) 684 грн.; діаметром від 2 см і більше (вільха, сосна) 582 грн.; діаметром від 2 см і більше (ялина, ялиця, кедр, осика, липа, тополя, верба) 480 гривень.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 перебуваючи на посаді директора ДП «Великобичківське ЛМГ», будучи службовою особою, маючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції як керівник підприємства, діючи умисно, та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, всупереч Наказам «Про введення цін на лісопродукцію з франко верхнього промскладу» від 30.09.2020 №13, від 26.01.2021 №10 та від 30.03.2021 №48, від 31.05.2021 №82 та від 06.08.2021 №121 у період із 01.01.2021 по 31.08.2021 шляхом проставлення відповідних резолюцій як керівник ДП «Великобичківське ЛМГ» на заявах громадян ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_69 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , Палкуш, ОСОБА_108 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_37 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_119 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , внаслідок чого вказаним громадянам ДП «Великобичківське ЛМГ» реалізовано паливну деревину для непромислового використання за заниженими цінами, чим ДП «Великобичківське ЛМГ» спричинив збитків на суму 90 720 (дев`яносто тисяч сімсот двадцять) грн.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, тобто у розтраті чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно.

05.05.2022 відносно ОСОБА_4 складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, тобто у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно у великих розмірах.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними доказами, та матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортами оперативного підрозділу про виявлення ознак кримінального правопорушення та щодо виконання доручення в яких наведено злочинну протиправну схему службових по привласненню державних коштів службовими особами лісгоспу; протоколами допиту свідків яких наводять відомості та фактичні дані щодо вчинення корупційних злочинів посадовими особами лісгоспу та втому числі і безпосередньо директором ОСОБА_4 , висновками судово-економічних експертиз, довідкою-консультацією Держауит служби виявлення завданих збитків під час перевірки фінансово-господарської діяльності, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім цього в ході досудового розслідування встановлено, що у рамках кримінального провадження №0000447 від 14.09.2022 (підслідність якого визначено за іншим органом досудового розслідування), 11.03.2022 відносно ОСОБА_4 складено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, тобто у привласненні, розтраті та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені за попередньою змовою групою осіб, та в складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів вичинені за попередньою змовою групою осіб.

Вказані докази, на думку органу досудового розслідування, є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких корупційних злочинів, що караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час обрання запобіжного заходу необхідно врахувати той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне правопорушення повторно, та на даний час є підозрюваний у іншому кримінальному провадженні за корупційні злочини.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладеного на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

ОСОБА_4 тривалий час перебуває на посаді директора «Великобичківське ЛМГ», та на даний час займає службове становище у даному підприємстві, що в силу виконання своїх службових обов`язків має широке коло знайомих, та обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи, так як безпосередньо є працівником правоохоронного органу.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.

2. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Враховуючи той факт, що в основу підозри покладені допити свідків, які є працівниками ДП «Великобичківське ЛМГ», відповідно підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення від відповідальності, може здійснювати тиск на своїх підлеглих, як керівник підприємства.

Крім цього на даний час не допитано всіх осіб, яким виписувались незаконно паливні дрова, а також працівники підприємства яким видавались незаконно матеріальні допомоги, відповідно підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від відповідальності може здійснювати незаконний тиск на свідків у кримінальному провадженні, так як є керівником лісгоспу, який видає паливні дрова населенню яке проживає не в газифікованій місцевості.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 може використати свої зв`язки для незаконного впливу на понятих, які брали участь у першочергових слідчих діях, чи іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для неї неправдиві показання.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи те, що протиправними діями підозрюваного ОСОБА_4 завдано збитків державі у великих розмірах, керуючись ст. 182, 183 КПК України, виходячи з майнового та сімейного стану підозрюваного, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить у розмірі 478 600 грн.

Саме застава у такому розмірі, на думку сторони обвинувачення, здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків.

Приймаючи до уваги те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, орган досудового розслідування звернувся з вказаним клопотанням до слідчого судді.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив таке задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання з підстав, викладених у запереченні, які надав у судовому засіданні, в яких, зазначив наступне.

У представлених для розгляду клопотання матеріалах відсутні дані, які б вказували на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підзахисним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а отже і відсутня обґрунтована підозра у вчиненні злочину.

Захисник зазначає, що єдиний висновок експерта від 03 травня 2022 року №CЕ-19/107-22/3262 не може свідчити про наявність обґрунтованої підозри, оскільки такий не містить жодних посилань на нормативні документи чи яких небудь пояснень стосовно того: чим передбачене подання заяви для отримання матеріальної допомоги згідно вказаних колективних договорів? яким нормативним документом встановлено обов`язкову форму такої заяви, яка на думку експерта повинна містити «посилання на пункт колективного договору, згідно з якими може надавати матеріальна допомога вищезгаданим працівникам»? На думку сторони захисту, експерт припустився власного тлумачення щодо обов`язковості тої чи іншої форми заяв, при цьому не посилаючись на будь який нормативно правовий документ який би підтверджував таку його хибну позицію чи вказував на наявність порушень з боку службових осіб ДП «Великобичківський ЛМГ».

Колективними договорами ДП "Великобичківське лісомисливське господарство" на 2017 2020 роки та на 2021-2025 роки визначено порядок використання коштів на культурно-оздоровчі потреби. Цей порядок передбачає обов`язок підприємства виплатити різні види допомог. Для виконання цього обов`язку жодні дії з боку працівників ДП "Великобичківське ЛГ" колективним договором не передбачені та не вимагаються.

Отже, як зазначає захисник, директором ДП "Великобичківське лісомисливське господарство" ОСОБА_4 , неухильно, у порядку визначеному законами та Конституцією України, виконано обов`язки встановлені колективними договорами.

Підозра у вчиненні підзахисним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, як вказує захисник, є також безпідставною та грунтується на припущеннях, викладених у недопустимих доказах, та є власним тлумаченням яке не грунтується на будь якому нормативно- правовому обгрунтуванні.

Процесуальним прокурором у даному кримінальному провадження було використано як доказ винуватості ОСОБА_4 довідку консультацію, складання якої жодним нормативним та процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до вказаної довідки, прийняттям управлінських рішень щодо реалізації деревини паливної для непромислового використання для фізичних осіб за заниженими цінами, порушено вимоги наказів "Про введення цін на лісопродукцію з франко верхнього промскладу" від 30.09.2020 №13, від 26.01.2021 №10, від 30.03.2021 №48, від 31.05.2021 №82 та від 06.08.2021 №121 у період з 01.01.2021 по 31.08.2021 та призвело до втрат фінансових ресурсів і, як наслідок, нанесення збитків ДП "Великобичківське ЛМГ" спричинивши збитки на суму 93072 грн. (за резолюціями на заявах щодо придбання деревини паливної для непромислового використання, проставленими ОСОБА_4 ).

У той же час поза увагою як процесуального прокурора у даному провадженні, так і працівника Аудитслужби залишено поза увагою ті обставини що реалізація паливної деревини по заниженим цінам було здійснено у відповідності до умов Колективного договору укладено на 2017-2020 роки, який розроблений у відповідності до Галузевої угоди, схвалений конференцією трудового колективу 03.07.2017 та підписаний директором ДП "Великобичківське ЛМГ" ОСОБА_4 , а також головою профспілкової організації ОСОБА_21 .

За таких обставин, орган досудового розслідування та процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні безпідставно прийшов до власного висновку, ґрунтуючись виключно на припущеннях викладених в консультативній довідці, що до соціально незахищеної частини населення, що не є колишніми працівниками держлісгоспу, слід застосувати звичайну ціну продажу деревини.

Поза увагою процесуального керівника залишено і ті обставини, що ДП «Великобичківське ЛМГ» перевірялось як Державним агенством лісових ресурсів України ( акт перевірки від 14.01.2022 року) так і управлінням Західного офісу держаудитслужби в Закарпатській області (акт №13-07-07/11 від 25.03.2021), якими не виявлено порушень щодо безпідставних виплат матеріальних допомог та заниженню вартості реалізації дров населенню.

За таких обставин, у даному кримінальному провадженні відсутня обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину, оскільки оголошена підозра не відповідає фактичним обставинам справи та вказує на відсутність доведених прокурором обставин визначених п.1 ч.1 ст.194 КПК України.

Щодо ризиків, то захисник вважає, що клопотання прокурора не містить у своєму змісті ні мотивованих ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, ні доказів, які б підтверджували їх існування.

Поряд з цим слід врахувати, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 внесено до Єдиного державного реєстру ще 12.07.2021, тобто з моменту внесення відомостей пройшло понад 10 місяців, а з боку ОСОБА_4 не вживались будь які спроби ухилитись від органу досудового розслідування та суду.

У той же час слід врахувати і ті обставини що повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено 05 травня 2022 року, а отже останній знав про те, що його підозрюють у вчиненні тяжких злочинів понад 10 днів, однак жодним чином не намагався ані уникнути явці до органів слідства ані переховуватись від них.

Зазначені обставини вказують на можливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 без застосування будь якого запобіжного заходу.

Орган досудового розслідування має в розпорядженні всі необхідні письмові докази, а отже посилання на ризик впливу на свідків та можливість знищення доказів з боку підозрюваного ОСОБА_4 є безпідставним та документально не підтвердженим, побудованим виключно на припущеннях сторони обвинувачення.

Поряд з цим слід зазначити, що 15 березня 2022 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 00000447 від 14.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.366,ч.3 ст.191 КК України, щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 09 травня 2022 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час продовженого до 08 липня 2022 року.

За період дії запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_4 належно дотримувався процесуальної поведінки, що вказує на те що такий запобіжний захід достатній для досягнення мети щодо якої внесено клопотання.

За таких обставин прокурором та слідчим у даному кримінальному провадженні не наведено жодних правових підстав та доказів, які б вказували на обставини, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу як і не довів про існування таких ризиків.

Таким чином, стороною обвинувачення у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не було належним чином аргументовано та доведено долученими до клопотання матеріалами наявність ризиків щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, сторона захисту просить суд врахувати той факт, що підзахисний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, характеризується виключно з позитивної сторони, одружений та має сім`ю, у зв`язку з військовим станом введеним в Україні очолює територіальну оборону громади смт.В.Бичкова.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав пояснення свого колеги та просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення. Доповнив, що підозрюваний ОСОБА_4 характеризується виключно позитивно. Очолюване ним підприємство є прибутковим, немає належних доказів, що підтверджують заподіяння збитків підприємству. Також наголошує на відсутності ризиків, визначених ст.177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав висловлені позиції своїх захисників, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів клопотання П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 від 12.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.

У межах даного кримінального провадження 05.05.2022 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст.191 КК України, тобто у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно у великих розмірах.

Орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яке обґрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, ризиків, визначених ст.177 КПК України, та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, та для досягнення завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Дослідивши додані в обґрунтування клопотання докази, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Враховуючи доводи сторони захисту, в частині оцінки відомостей, що містяться у висновку експерта від 03 травня 2022 року №CЕ-19/107-22/3262 ЕК слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне. На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій, зокрема наявності достатніх доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Відповідно до частин 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є:

-підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (враховуючи усвідомлення підозрюваним тяжкості покарання, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст. 191 КК України та межування Закарпатської області з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, що дає можливість покинути територію України, як в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України);

-може незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні, які ще недопитані (зокрема стосується свідків, які є працівниками ДП «Великобичківське ЛМГ», а отже підлеглими ОСОБА_4 );

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (вчиняючи незаконний вплив на понятих, які брали участь у першочергових слідчих діях, чи іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні неправдиві показання).

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На виконання вимог частин 1 статті 183 КПК України слідчим суддею оцінено імовірність поза процесуальних дій підозрюваного у контексті можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами кримінального провадження, що підозрюваний ОСОБА_4 має статус підозрюваного у кримінальному провадженні № 00000447, відомості про яке внесені до ЄРДР від 14.09.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.366,ч.3 ст.191 КК України. У межах даного кримінального провадження 15 березня 2022 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

У подальшому ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 09 травня 2022 року строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час щодо ОСОБА_4 продовжено до 08 липня 2022 року.

Як слідує з пояснень сторони захисту за період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний ОСОБА_4 належно дотримувався процесуальної поведінки.

Поряд з цим доказів, які б стверджували про намір чи реальне вчинення підозрюваним поза процесуальних дій, матеріали клопотання не містять, як і не надано таких у судовому засіданні.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватись від органів досудового розслідування та суду) слідчий суддя не може не взяти до уваги введення в Україні воєнного стану на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", який триває і наразі.

За загальним правилом на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

При цьому як встановлено слідчим суддею з поданих захисником заперечень підозрюваний очолює територіальну оборону громади смт. Великого Бичкова.

Наведені обставини нівелюють ризик, на які посилається прокурор у клопотанні, зокрема щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, шляхом виїзду за територію України. Разом з тим матеріали клопотання також не містять жодних доказів про спроби уникнення від слідства та суду підозрюваного, який у свою чергу перебуває під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Наведені вище обставини не дають достатніх підстав вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_4 .

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Так, ОСОБА_4 , перебуває на посаді директора ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВЕЛИКОБИЧКІВСЬКЕ ЛІСОМИСЛИВСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО», у підпорядкуванні якого працюють зокрема і свідки даного кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя не може не залишити поза увагою той факт, що досудове розслідування кримінального провадження №0000123 розпочате з 12.07.2021, тобто триває понад 10 місяців, а відтак ризик такого впливу на свідків у кримінальному провадженні на даний час мінімальний з огляду на час, який сплив після початку досудового розслідування. Окрім того, орган досудового розслідування мав достатньо часу для фіксації доказової бази в кримінальному провадженні.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зазначеному у клопотанні, то такий є аналогічним за змістом із заявленим ризиком незаконного впливу, що не знайшло свого підтвердження за результатами розгляду.

У контексті даного ризику слідчий суддя також бере до уваги той факт, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, прибув до суду, а також з`являється до слідчого та прокурора.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Як уже зазначалось слідчим суддею ОСОБА_4 має статус підозрюваного у кримінальному провадженні № 00000447, відомості про яке внесені до ЄРДР від 14.09.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.191 КК України.

Предметом досудового розслідування вказаного кримінального провадження є кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.191 КК України, а саме привласнення, розтрата та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені за попередньою змовою групою осіб, та в складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів вчинені за попередньою змовою групою осіб, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 .

При цьому як слідує з постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 15.03.2022, матеріали що містяться у кримінальному провадженні № 00000447 були виділені у матеріали кримінального провадження №0000123, які зокрема перебувають на розгляді у слідчого судді щодо вирішення питання застосування запобіжного заходу.

А, отже, слідчий суддя не може залишити поза увагою той факт, що ОСОБА_4 вже перебуває під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, що беззаперечно зобов`язує його до виконання покладених на нього обов`язків, які спрямовані на запобігання існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Положеннями ст. 194 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У ході розгляду клопотання прокурором не надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, на існування яких посилалася сторона обвинувачення, а саме те, що підозрюючись у вчиненні тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відтак, наведені ризики не знайшли свого підтвердження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.
Позаяк вказана підстава знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з попередньою, то враховуючи недоведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутня мета застосування запобіжного заходу як у вигляді тримання під вартою, так і іншого, більш м`якого.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, майновий стан підозрюваного, його сімейний стан (наявність на утриманні дружини, батьків пенсійного віку), наявність постійного місця проживання та роботи, відсутність судимостей, застосування до особи запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.176, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000123, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2021, відносно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було.

Повний текст ухвали проголошено 17.05.2022 о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1