Справа № 930/532/22
Провадження №11-кп/801/715/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000050 від 02.03.2022 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 31.05.2022, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Забужжя, Немирівського району, Вінницької області, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше судимого:
31.05.2011 вироком Немирівського районного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки;
03.08.2011 вироком Немирівського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі та звільнений від подальшого відбування 19.06.2014 на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»;
16.04.2015 вироком Немирівського районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю, звільнений із місць позбавлення волі 13.08.2021,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.
На підставі ч. 1 п. 1, п. 2 ст. 76 КК України у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покладено на засудженого ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За участю прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , будучи 31.05.2011 року засуджений Немирівським районним судом до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, будучи 03.08.2011 засуджений Немирівським районним судом Вінницької області, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців, звільнений із місць позбавлення волі 08.04.2014 року, будучи 16.04.2015 року засуджений Немирівським районним судом, до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, звільнений із місць позбавлення волі 13.08.2021 року, маючи непогашену судимість за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний злочин.
Так, 27.02.2022 близько 20:00 год., ОСОБА_7 , прийшов до домоволодіння потерпілого ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
Перебуваючи у вказаному будинку, в ході розпиття алкогольних напоїв, у ОСОБА_7 виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 . З цією метою ОСОБА_7 розпочав вимагати від потерпілого грошові кошти, на що останній відмовився йому їх надати.
У подальшому, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, рукою схопив ОСОБА_10 за верхній одяг та силою потягнув його до однієї із кімнат вище вказаного будинку, де кинув потерпілого на підлогу, притиснувши його тулубом до неї та почав вимагати грошові кошти в останнього, таким чином застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я.
Після застосування вказаного насильства ОСОБА_10 погодився надати грошові кошти та ОСОБА_7 його відпустив. Перебуваючи в цій же кімнаті потерпілий із кармана своєї жилетки, яка знаходилась на ліжку витягнув картону коробку з під ліків, в якій знаходились належні йому грошові кошти в сумі 806 гривень. Побачивши дану коробку із грошима, ОСОБА_7 вихопив їх з рук ОСОБА_10 після чого з місця події зник, викраденим заволодів та розпорядився ним на власний розсуд.
Своїми умисними діями, ОСОБА_7 заподів ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 806 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок від 31.05.2022 стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням та іспитовим строком, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання на виконання вироку апеляційного суду.
Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Вказати у вступній частині вироку, що ОСОБА_7 раніше судимий: вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 31.05.2011 за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки; вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 03.08.2011 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі та звільнений від подальшого відбування 19.06.2014 на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»; вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 16.04.2015 за ч. 2 ст. 307 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, звільнений з місць позбавлення волі 13.08.2021.
В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що призначаючи покарання суд не врахував те, що ОСОБА_7 раніше був тричі судимий та звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, однак він не надав критичну оцінку своїй злочинній поведінці і не став на шлях виправлення, а тому, для його перевиховання неможливе без призначення реального позбавлення волі.
Також судом безпідставно враховано пом`якшуючу обставину ОСОБА_7 активне сприяння розкриттю злочину, так як кримінальне правопорушення розкрито завдяки діям потерпілого та працівників органів поліції.
Крім того, суд у вироку не визначив ОСОБА_7 початок іспитового строку на який його звільнено від відбування покарання та не зазначив у вступній частині вироку всі відомості про не зняті та не погашені судимості обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених у ній, та просить про скасування вироку через безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, та ухвалення нового вироку з призначенням ОСОБА_7 реального покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, оскільки він визнає вину і бажає стати на шлях виправлення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, обґрунтований доказами, які були досліджені судом, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину та розгляду судом кримінального провадження на підставі ст. 349 КПК України перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то на думку апеляційного суду вони є обґрунтованими.

Так, згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання,
з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання
вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими
особами.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику
призначення судами кримінального покарання", суди повинні суворо
додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності,
справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Особі, яка
вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних
правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Проте даних вимог закону суд першої інстанції не виконав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції визначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі та звільнив обвинуваченого на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від його відбування з іспитовим строком 3 роки, зазначивши, що особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, можливо призначати покарання менш суворе, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, суд першої інстанції, навівши у вироку обставини, які впливають на міру покарання відомості, які характеризують особу обвинуваченого, тяжкість злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, належно їх не врахував.

Зокрема, належно не враховано, що ОСОБА_7 був раніше тричі судимим, як за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, так і за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, яке відноситься до категорії тяжких.

Проте, навіть неодноразове призначення за попередніми вироками суду
покарання у виді реального позбавлення волі не попередило вчинення ним
нового умисного, тяжкого злочину, який відноситься до кримінальних
правопорушень проти власності. При цьому, новий злочин ОСОБА_7
вчинено через 6 місяців після звільнення його з місць позбавлення волі по
відбуттю строку покарання за попереднім вироком.

Крім цього, ОСОБА_7 раніше вже призначалося покарання зі
звільненням від його відбування з випробуванням та іспитовим строком вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 31.05.2011 за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України, проте він на шлях виправлення не став та менш ніж через 13 днiв вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за що і був засуджений вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 03.08.2011 до реального позбавлення волі.

Зазначене вище свідчить, що попереднє звільнення ОСОБА_7 від
відбування покарання з випробуванням не призвело до позитивних змін в його
ocoбиcтoстi i не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної
поведінки у суспільстві.

Разом з тим, мотивуючи можливість призначення ОСОБА_7
покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд першої інстанції, не
навів жодних доводiв на обґрунтування прийнятого рішення, в порушення
вимог ст. 66 КК України, безпідставно визнав обставиною, яка пом`якшує
покарання, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Так, визнавши пом`якшуючі обставини щире каяття, добровільне відшкодування шкоди та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення ОСОБА_7 як обставини, що пом`якшують покарання, суд не звернув увагу на те, що активне сприяння розкриттю злочину означає, що винний у будь-якій формі надає органам правосуддя допомогу у з`ясуванні обставин кримінального правопорушення, які мають істотне значення для повного розкриття.

Однак, при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 судом залишено
поза увагою те, що кримінальне правопорушення розкрито та встановлено винну особу лише завдяки діям потерпілого та працівників органів поліції, а з вироку суду не вбачається, яку саме допомогу в установленні невідомих обставин надав обвинувачений слідчому, прокурору та суду.

При цьому, визнання обвинуваченим своєi винуватості та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину, а тому не може бути враховане як пом`якшуюча покарання обставина при призначенні покарання ОСОБА_7 .

Окрім наведеного, судом належно не враховано обтяжуючі вину обставини рецидив злочинів та вчинення злочину стосовно особи похилого віку, що виключає в сукупності з викладеним застосування ст. 75 КК України, навіть при наявності пом`якшуючих вину обставин та прохання потерпілого суворо не карати ОСОБА_7 .

Таким чином, незастосування судом до обвинуваченого
покарання у вигляді позбавлення волі, яке належить відбувати
реально, не буде сприяти досягненню мети покарання, яка передбачена
ст. 50 КК України, так як відсутність такого покарання не дає можливість
запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

За наведених обставин вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, оскільки воно є явно не справедливим у розумінні ст. 414 КПК України внаслідок його м`якості, а також слід ухвалити в цій частині новий вирок.

Вирішуючи питання про міру покарання, яку слід застосувати до обвинуваченого, апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого та наявність пом`якшуючих і обтяжуючих обставин, про призначення ОСОБА_7 реального покарання у виді 5 років позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, однак необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України, а тому апеляційний суд вважає за необхідне скасувати вирок в частині призначеного покарання, в частині безпідставного звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та визнання пом`якшуючої обставини - активне сприяння розкриттю злочину, призначивши йому реальну міру покарання, на строк визначений судом першої інстанції, яке буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів у майбутньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 31.05.2022 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання на виконання вироку Вінницького апеляційного суду.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4