У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0001618, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.07.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого в загальноосвітньої школи І-ІІІ ступені № 7 м. Біла Церква, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

потерпілий: ОСОБА_6 ,

представник потерпілого адвокат: ОСОБА_7 ,

захисник адвокат: ОСОБА_8 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

В провадження судді надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001618 від 12.07.2021 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Так, 11.07.2021 приблизно о 19 годин 50 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , де на вказаній території перебував ОСОБА_6 та між останніми в зазначений час на ґрунті раптового конфлікту виникла бійка, в ході якої ОСОБА_6 наніс один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_3 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій щоці, в подальшому, у відповідь на спричинення йому тілесних ушкоджень наніс три удари кулаком в обличчя ОСОБА_6 від яких останній впав на спину. Після чого ОСОБА_6 піднявся та направився у бік ОСОБА_3 та в цей момент останній не передбачаючи можливості настання шкоди для здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , хоча повинен був і мав можливість передбачити наслідки, навмисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав головою на асфальтне покриття, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому потиличної кістки з розповсюдженням на склепіння черепа зліва, субарахноїдальний крововилив, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які згідно з пунктами 2.1.2 та 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ № 6 від17.01.1995 року, є небезпечним для життя.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підпадають під кваліфікацію за ст. 128 КК України, за ознаками вчинення необережного тяжкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 у зв`язку з примиренням з обвинуваченим ОСОБА_3 , просив закрити кримінальне провадження відносно останнього, мотивуючи тим, що не має до ОСОБА_3 жодних матеріальних та моральних претензій. На підтвердження заявленого клопотання, надав відповідну заяву, в якій останній просив суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку з їхнім примиренням.

Крім цього потерпілий ОСОБА_6 наполягав, що його клопотання заявлено ним добровільно і не пов`язано з тиском на нього з боку будь-яких осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав, щиро каявся, просив вибачення у потерпілого, фактичні обставини не оспорював, оскільки повністю з ними погоджується, підтвердив факт відшкодування ним ОСОБА_6 завданої матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, просив закрити провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 під час судового засідання наполягали на закритті кримінального провадження, у зв`язку з примиренням останніх.

Вислухавши клопотання потерпілого, з`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених потерпілим, а також враховуючи позицію обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого, а також позицію захисника, яка також просила закрити кримінальне провадження. При цьому в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, в судовому засіданні щиро каявся, вину визнав у повному обсязі, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, суд проаналізувавши та зіставивши клопотання потерпілої з вимогами КПК України, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 наведеного Кодексу кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням такого з потерпілим та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів з необережною формою вини та згідно з вимогою УІТ, останній раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також враховуючи позицію потерпілого, який в судовому засіданні просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначив, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останнього не має та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілого стало результатом його добровільного волевиявлення.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Оскільки, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на закриття кримінального провадження з вказаних підстав, суд вважає можливим звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285, 286, п. 2 ч. 3 ст. 314, 477, 370, 372 КПК України, суд,

П О С ТА Н О В И В :

Клопотання потерпілого ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001618 від 12.07.2021 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України - закрити.

Речові докази, а саме СД диск, зберігати при матеріалах кримінального провадження, які перебувають у прокурора.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Копії ухвали вручаються обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення.

СуддяОСОБА_9