Номер провадження: 11-сс/813/547/22
Номер справи місцевого суду: 519/221/22 1-кс/519/14/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження), апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 14.03.2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000049 від 13.03.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 14.03.2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000049 від 13.03.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком 60днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.05.2022 року. Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198480 грн.
Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваногозапобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як слідчий суддя не врахував, що:

- стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не доведено неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу;
- одна лише тяжкість злочину не доводить наявність ризиків;
- підозрюваний раніше не судимий, має місце проживання, одружений та утримує двох неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.
Апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, надані до клопотання слідчого та належним чином досліджені при його розгляді судом першої інстанції, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.
В апеляційній скарзі захисник не оскаржує висновок слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Крім того, вухвалі слідчий суддя дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З висновком слідчого судді про те,що під час розгляду клопотання прокурором була доведена наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 307 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Разом з тим, з огляду на доводи апеляційної скарги, які знайшли підтвердження, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя безпідставно встановив доведеність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя зазначив, що ризик, передбачений п. 5 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що інкриміновану злочинну діяльність ОСОБА_8 здійснював за власною ініціативою, суспільна небезпека якої визначається тим, що такі дії призводять до неконтрольованого обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, що спричиняє шкоду здоров`ю населення, він продовжував розповсюджувати наркотичні засоби та психотропні речовини, та планував продовжувати розповсюджувати наркотичні засоби та психотропні речовини, що свідчить про його стійку злочинну спрямованість та не усвідомлення невідворотності покарання за скоєні ним кримінальні правопорушення.
Однак, апеляційний суд вважає, що характер вчиненого злочину беззаперечно не підтверджує можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень.
При цьому, апеляційним судом встановлено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що також спростовує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, апеляційний суд вважає, що, в порушення положень п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, в клопотанні та в оскаржуваній ухваліне обґрунтована неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків.
Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 має місце проживання, одружений та має двох неповнолітніх дітей.

На думку апеляційного суду зазначені обставини свідчать про наявність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків.

Крім того, під час апеляційного розгляду захисником було зазначено, що підозрюваний визнає вину та співпрацює зі слідством, проти чого не заперечував прокурор.

Зазначені обставини на думку апеляційного суду свідчать про те, що підозрюваний критично ставиться до своїх дій та виявив готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне.

Враховуючи наведені обставини, а також наявність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків та відсутності судимостей, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини зменшують ступінь існування встановленого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування кримінального провадження та спростувати доводи апеляційної скарги з цих обставин.

Прокурор, як на одну з підстав необхідності застосування щодо підозрюваногозапобіжного заходу у виді тримання під вартою, послався на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Таким чином, відповідно до приписів ч. 3 ст. 176, ст. 194 КПК України, з урахуванням того, що під час розгляду клопотання доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з урахуванням зазначених даних щодо особи підозрюваного, визнаннями ним вини та співпрацю зі слідством, апеляційний суд вважає, можливим застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання, який забезпечить запобігання встановленого ризику та належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
На підставі наведеного,апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 7, 9, 24, 183, 184, 194, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ,- задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 14.03.2022 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000049 від 13.03.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , з визначенням заставиу сумі 198480 грн., - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000049 від 13.03.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 ,строком до 11.05.2022 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожним викликом;

- повідомляти слідчого або прокурора про зміну місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками по даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали становить до 11.05.2022 року.
Негайно звільнити ОСОБА_8 з під варти з ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та до ВП №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за місцем мешкання ОСОБА_8 для організації виконання.
Контроль за виконанням ухвали Одеського апеляційного суду покласти на процесуального керівника та на начальника ВП №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4