Справа № 192/454/22
Провадження № 1-в/192/75/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21», засудженого вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК №21 ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 05.02.2018 року

Кінець строку: 05.02.2024 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення. У судовому засіданні посилався на те, що вважає на даний час він виправився, а тому може бути достроково звільнений. Також посилався на те, що має ряд тяжких захворювань, проте просив не застосувати до нього ст. 84 КК України, а звільнити його саме умовно-достроково.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначивши що засуджений не довів своє виправлення, оскільки він вже звільнявся умовно-достроково, проте не зробив для себе належних висновків та після звільнення був знову засуджений. Також вважала, що в СВК № 21 засудженому надають медичну допомогу у зв`язку з наявністю у нього ряду захворювань, а у випадку погіршення його стану здоров`я він може бути переведений до спеціалізованої установи виконання покарань з метою лікування. Прокурор також вважав, що засуджений не став на шлях виправлення, оскільки за час відбування покарання має лише одне заохочення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 20 травня 2021 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований на котельні установи. До праці ставиться задовільно.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 характеризується задовільно, порушень режиму утримання не допустив, має 1 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі та в реалізації програм диференційованого виховного впливу. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд,

Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу ОСОБА_3 стягнень не має, має 1 заохочення, застосоване до нього 21 січня 2022 року.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній за весь період відбування покарання був заохочений лише один раз за сумлінне ставлення до праці.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався задовільно, стягнень не має. Проте відсутність стягнень не свідчить про те, що ОСОБА_3 стає на шлях виправлення.

25 лютого 2022 року комісією СВК № 21 засудженому було відмовлено у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення як особі, яка не довела свого виправлення.
Суд вважає, що з моменту висновку адміністрації установи виконання покарань про те, що ОСОБА_3 не став на шлях виправлення, поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб стати підставою для звільнення, а тому на даний час застосування умовно - дострокового звільнення є недоцільним.
З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а відбуття засудженим певної частини покарання, наявність тяжких захворювань не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1