Дата документу 13.07.2022 Справа № 333/2104/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/2104/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1065/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року, якою у відношенні,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2022 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що проаналізувавши обставини, вказані у ст. 178 КПК України, зокрема, дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що останній раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого санкцією закону передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, не обрання обвинуваченому вказаного у клопотанні прокурором запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливить забезпечення явки ОСОБА_6 до суду, надасть можливість останньому переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та враховував доведення прокурором того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тривання під вартою, не може запобігти наведеним у підготовчому судовому засіданні ризикам.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить прийняти правильне рішення.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що судове засідання 14 червня 2022 року проходило без його повідомлення, він нічого не отримував та не був повідомлений про судове засідання.
Зазначає, що йому нічого не було чутно, у зв`язку із поганою звучністю та поганим відеозв`язком.
Вказує, що не було взято до уваги ті обставини, що він став на шлях виправлення, а саме, що він неофіційно працює з 6 год. ранку до 17 год. вечора, мешкає в цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_2 .
Зауважує, що виникла конфліктна ситуація з потерпілим ОСОБА_9 , який з`явився до нього додому вранці в стані алкогольного сп`яніння та став сильно стукати в залізні двері, в будинку знаходилась його дружина та її подруга, а він с ОСОБА_8 був на роботі.
Крім того, звертає увагу на те, що була викликана швидка та надана медична допомога потерпілому.
11 липня 2022 року до Запорізького апеляційного суду надійшли від обвинуваченого ОСОБА_6 доповнення до апеляційної скарги, в яких він вказує на фальсифікацію матеріалів кримінального провадження відносно нього.
Зазначає, що йому було надано витяг з ЄРДР з фабрикацією відомостей та відсутністю певних пунктів.
Вказує, що судове засідання від 14 червня 2022 року у суді першої інстанції було проведено без обов`язкового його повідомлення, він не був обізнаний про передачу кримінального провадження до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
Зауважує, що на підготовче судове засідання було доставлено тільки одного обвинуваченого ОСОБА_8 , а він приймав участь в режимі відеоконференції, про що заперечував.
Крім того, зауважує, що на підготовче судове засідання не викликали навіть свідків.
Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги пом`якшуючи обставини, зокрема, його вік та стан його здоров`я, що він є інвалідом 3 групи, мешкає в цивільному шлюбі, наявність в нього постійного неофіційного місця роботи, проте, були враховані тільки обтяжуючи обставини.
Зазначає, що після звільнення з місць позбавлення волі, йому був встановлений нагляд, який він не порушував.
Крім того, вказує, що не було взято до уваги, те, що його брат є героєм України.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що він не винний, був раніше судимий за аналогічний злочин, проте, встановлений нагляд не порушував.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану обвинуваченим апеляційну скаргу та зазначила, що обвинувачений є законослухняним, він не вчиняв інкримінований йому злочин та запевнила, що останній буде з`являтись до суду. Вказала, що потерпілий помер.
Прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та відмовити у задоволені апеляційної скарги обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.
Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії тяжких умисних злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується злочин, який вчинений групою осіб з іншим обвинуваченим ОСОБА_8 і будучі на волі, з урахуванням того, що ОСОБА_6 не визнає себе винним у вчиненні злочину, він може спробувати впливати на ОСОБА_8 з метою надавання ним показань, які будуть свідчити на користь апелянта для уникнення кримінальної відповідальності і таким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.
Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення.
При цьому, даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.
Посилання обвинуваченого на те, що він неофіційно працює є певною позитивною характеристикою останнього, однак не свідчить про його стабільний та постійний заробіток.
Щодо доводів про фальсифікацію даного кримінального провадження, то слід вказати, що апеляційний суд на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які суд повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Крім того, з приводу доводів обвинуваченого про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції, проти, чого він заперечував, апеляційний суд звертає увагу на ч. 2 ст. 336 КПК України (із змінами від 14 квітня 2022 року), яка передбачає здійснення дистанційного судового провадження, якщо навіть обвинувачений проти цього заперечує, в умовах воєнного стану.
Відтак, з урахуванням того, що наразі на території України діє воєнний стан, судом першої інстанції, попри заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 було проведено підготовче судове засідання 14 червня 2022 року в режимі відеоконференції без порушень вимог КПК України.
Крім того, на спростування доводів обвинуваченого з приводу його неповідомлення про підготовче судове засідання на 14 червня 2022 року, в матеріалах кримінального провадження міститься повідомлення виклик від 10 червня 2022 року (а.с. 20).
З приводу доводів ОСОБА_6 , що у підготовче судове засідання не викликались свідки, то слід зазначити, що відповідно до ст. 315 КПК України, у підготовчому судовому засіданні судом повинні вирішуватися ряд певних питань з метою підготовки до судового розгляду, а виклик потерпілих та свідків здійснюється вже на стадії судового розгляду по суті.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений знаходиться у цивільному шлюбі, є інвалідом 3 групи, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 206, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 серпня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4