УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.22 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області заяву судді Оржицького районного суду Полтавської області ОСОБА_7 про самовідвід у справі за поданням органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання,

в с т а н о в и в :

До Оржицького районного суду Полтавської області надійшло подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання.

Автоматизованою системою документообігу суду, суддею, який має розглядати вищевказане подання, визначено суддю ОСОБА_7 .

Суддя ОСОБА_7 у даному провадженні заявив самовідвід. Він зазначив, що брав участь у цьому провадженні в суді першої інстанції, оскільки подання органу пробації мотивується тими самими обставинами, які були предметом розгляду суду за його головуванням. Крім того, суддя ОСОБА_7 вказав, що у нього сформувалася певна правова позиція по питаннях притягнення засудженого до адміністративної відповідальності, яка полягає в переконанні про законність постанов у справах про адміністративні правопорушення відносно даної особи, оскільки вони ніким не скасовані і суд не має права надавати їм оцінку з точки зору законності в рамках розгляду кримінальних проваджень за поданнями органу пробації.

У судовому засіданні прокурор, представник органу пробації, засуджений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення заяви судді ОСОБА_7 про самовідвід. В матеріалах провадження є відомості, що суддя ОСОБА_7 повідомлений про місце і час проведення судового засідання належним чином.

Розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_7 , суд приходить до наступних висновків.

Підстави неможливості участі судді у розгляді кримінального провадження, визначені ст.ст. 75, 76 КПК України, зокрема, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи або якщо суддя брав участі у розгляді цього провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Зі змісту поданої заяви про самовідвід та з даних автоматизованої системи документообігу суду вбачається, що суддя ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні вже розглядав подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання, та виносив ухвалу про задоволення подання, яку в подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції. Таким чином, суддя ОСОБА_7 при розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання буде вимушений повторно давати оцінку певним доказам, оцінку яким він вже надавав раніше в ухвалі, що була скасована судом апеляційної інстанції. Отже, є підстави вважати, що існують обставини, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 при розгляді даної справи. Крім того суд приймає до уваги і зміст письмових пояснень судді ОСОБА_7 про те, що у нього сформувалася певна правова позиція по питаннях притягнення засудженого до адміністративної відповідальності, яка полягає в переконанні про законність постанов у справах про адміністративні правопорушення відносно останнього.

За таких обставин заява про самовідвід судді ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 75, 76, 81 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Оржицького районного суду Полтавської області ОСОБА_7 про самовідвід у справі за поданням органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання (справа № 543/607/20 провадження № 1-в/543/18/22) - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя