Справа № 165/291/21 Провадження №11-кп/802/423/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 17 березня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 17 березня 2022 року до 15 травня 2022 року включно,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Нововолинського міського суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 24.06.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися, що унеможливлює застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 17.03.2022 задоволено клопотання прокурора. Продовжено застосування запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 17.03.2022 року до 15.05.2022 року включно.
Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу. Вважає її незаконною і необґрунтованою. Вважає, що в клопотанні прокурора формально перераховано усі ризики, які не підтверджені належними і допустимими доказами. Зазначає, що при розгляді клопотання прокурора він зазначав, що хоче виконати свій конституційний обов`язок щодо оборони кордонів своєї держави, оскільки він служив та має необхідний досвід. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш мякий запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченими у ст.177 КПК України. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язанання.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити; апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_6 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
У кримінальному провадженні, внесенному до ЄРДР № 0000246 від 24.06.2020 року, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187 КК України.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Місцевим судом у достатній мірі встановлені підстави для продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості належать до категорії особливо тяжких злочинів.
Під час апеляційного розгляду провадження враховано вік обвинуваченого, його стан здоров`я, те, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, не має постійної роботи, легальних джерел доходів та постійного місця проживання в межах Волинської області, а навність соціальних зв`язків недостатні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що в сукупності вказує на продовження існування ризиків передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
З огляду на наведене, раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Тому, на переконання суду апеляційної інстанції, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко протии України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Апеляційний суд вважає, що, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання для виконання свого конституційного обов`язку щодо оборони країни у воєнний стан, вони хоч і мають місце, однак жодним чином не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є підставою для скасування рішення місцевого суду і відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу та застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, як про це просить обвинувачений.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни рішення суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Підстави для скасування судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі обвинувченим, відсутні.
Керуючись ст.ст.197, 199, 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 17 березня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 17 березня 2022 року до 15 травня 2022 року включно, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді