Єдиний унікальний № 946/2685/22
Провадження № 1-в/946/125/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

24 серпня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїл Одеської області клопотання Ізмаїльського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган з питань пробації) про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.01.2022 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст.185, ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк три роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а також вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк два роки шість місяців, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік шість місяців, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.06.2022 застосовано покарання за наявності зазначених двох вироків, на підставі ч. 4 ст. 70 КК застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, визначено вважати ОСОБА_3 звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , представник уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується
1.Орган з питань пробації звернувся до суду з клопотанням (поданням) на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст.78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 16.06.2022 ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та наслідки за їх невиконання. У цей же день, 16.06.2022, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перший понеділок кожного місяця, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. Однак ОСОБА_3 , не зважаючи на застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, порушує покладений на нього обов`язок, а саме не працевлаштувався та не звернувся за направленням уповноваженого органу з питань пробації до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Так, ОСОБА_3 16.06.2022 було видане направляння до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), однак він протягом 10 днів до центру зайнятості з метою пошуку роботи не звертався. 04.07.2022 після застосування попередження ОСОБА_3 повторно було видане направлення до центру зайнятості, 01.08.2022 під час реєстрації він пояснив, що не працевлаштувався, але звернувся до центру зайнятості і став на облік як безробітний та очікує підходящу вакансію, документів, які б підтверджували дану інформацію не надав. Під час постановки на облік ОСОБА_3 повідомив, що загубив паспорт громадянина України, 16.06.2022 йому було видане направлення до Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області для оформлення паспорту, але засуджений повідомив, що за вказаним направленням не звертався. 04.07.2022 засудженому повторно видане направлення для оформлення паспорту, але станом на 01.08.2022 паспорт так і не відновив.

2.Крім того, відповідно до додаткової інформації, на ОСОБА_3 28.07.2022 було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Встановлені судом обставини
3.Представник органу з питань пробації ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання. При цьому додатково зазначила, що ОСОБА_3 під час випробування систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, а також надала суду відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення, а також лист Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості від 23.08.2022 за №691/06/02 щодо звернення ОСОБА_3 .

4.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання органу з питань пробації також підтримала, і також просила суд скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання, оскільки він під час іспитового строку не виконав покладений на нього судом обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

5. ОСОБА_3 в судовому засіданні погодився з обставинами, викладеними в клопотанні органу з питань пробації, але заперечив проти його задоволення, просив суд надати йому ще одну можливість виправитися та надати додатковий час для виконання покладеного на нього обов`язку звернутися до органу державної служби зайнятості. При цьому засуджений зазначив, що за першим направлення органу з питань пробації він до органу державної служби зайнятості не звернувся, за другим направленням звернувся, але пізніше, та він відразу відмовився від запропонованої йому роботи, оскільки він на той час працював на будівництві, але підтвердити це якимось чином він не може. У службі зайнятості він надав свій номер телефону, але йому так і не подзвонили. Засуджений також зазначив, що у нього немає паспорту громадянина України, у зв`язку з його втратою. Представниця органу з питань пробації йому надавала направлення до міграційної служби для оформленням паспорту, але за паспортом до міграційної служби він так і звертався, оскільки у нього не було 400 грн для сплати послуг за його оформлення, а також у зв`язку з наявністю черги біля служби. У червні 2022 року він дійсно вчинив ряд дрібних крадіжок, у зв`язку з тим, що у нього не було коштів.

6.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.01.2022, ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК (а.о.с. 42 43).

7.Згідно вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2022, ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк два роки шість місяців та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік шість місяців, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК (а.о.с. 3 4).

8.На підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.06.2022 застосовано покарання за наявності зазначених двох вироків, на підставі ч. 4 ст. 70 КК застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, визначено вважати ОСОБА_3 звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою (а.о.с. 40 41).

9.Постановою від 16.06.2022, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки до органу з питань пробації перший понеділок кожного місяця (а.о.с. 20).

10.Також ОСОБА_3 16.06.2022 були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 19).

11.Крім того, 16.06.2022 ОСОБА_3 під розписку було видано направлення до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для працевлаштування або для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (а.о.с. 29). При цьому також під розписку засудженому було роз`яснено, що йому надається десять днів для звернення за направленням до центру зайнятості для реєстрації як безробітного (а.о.с. 28). Однак засуджений до центру зайнятості не звернувся, 04.07.2022 він з`явився до відділу пробації та надав пояснення, в якому зазначив, що до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості не звертався та обов`язок працевлаштування не виконав (а.о.с. 55), у зв`язку з чим 04.07.2022 до нього було застосовано попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.о.с. 57).

12.У той же день, 04.07.2022, ОСОБА_3 під розписку знов було видано направлення до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для працевлаштування або для реєстрації як безробітного та працевлаштування, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу). Також під розписку засудженому було роз`яснено, що йому надається десять днів для звернення за направленням до центру зайнятості для реєстрації як безробітного (а.о.с. 57, 58).

13.Однак, з листа Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості від 20.07.2022 за №564/06/02 вбачається, що ОСОБА_3 станом на 20.07.2022 до центру зайнятості з метою пошуку роботи не звертався (а.о.с. 66).

14.01.08.2022 ОСОБА_6 під час реєстрації пояснив, що не працевлаштувався, але звернувся до центру зайнятості і став на облік як безробітній та очікує підходящу вакансію, документів, які б підтверджували дану інформацію не надав (а.о.с. 68).

15.Але відповідно до наданого представницею органу з питань пробації під час судового засідання листа Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості від 23.08.2022 за №691/06/02, ОСОБА_3 звернувся до центру зайнятості 01.08.2022. Але за відсутності всіх необхідних документів, у тому числі паспорту громадянина України, йому була надана консультація з працевлаштування та запропонована актуальна вакансія двірника у КП «Житсервіс», але від цієї пропозиції ОСОБА_3 відмовився.

16.Крім того, 16.06.2022 ОСОБА_3 під розписку було видане направлення до Ізмаїльського РВ ГУ ДМС України в Одеській області для оформлення паспорту громадянина України, і ОСОБА_3 зобов`язався негайно звернутися та оформити паспорт (а.о.с. 30), але як представнику органу з питань пробації, так у судовому засіданні засуджений повідомив, що за наданим направленням не звертався (а.о.с. 55). У зв`язку з цим 04.07.2022 ОСОБА_3 було повторно видано направлення до Ізмаїльського РВ ГУ ДМС в Одеській області для оформлення паспорту громадянина України (а.о.с. 58), але 01.08.2022 засуджений повідомив представнику органу з питань пробації про те, що паспорт планує відновлювати найближчим часом (а.о.с. 68). Крім того, на час проведення судового засідання засуджений так і не вжив жодних заходів щодо оформлення паспорту громадянина України.

17.Протягом іспитового строку ОСОБА_3 вчиняв адміністративні правопорушення, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме: постановою від 28.07.2022 за вчинення 14.06.2022, 15.06.2022 та 22.06.2022 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна) на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
18.Отже суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи, а також надані під час судового засідання документи, вислухав пояснення засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що клопотання органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.

19.Так, згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

20.Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

21.Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

22.Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

23.Частиною 2 ст. 166 КВК встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

24.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосовані сполучники «або» та «і», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин у сукупності, а лише однієї з них. При цьому, враховуючи застосований сполучник «або», ці дві обставини є альтернативними та жодним чином не пов`язані між собою і не впливають одна на одну. Їх наявність слід оцінювати окремо одна від одної, а саме невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. І словосполучення «що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення» слід розуміти як єдине ціле та таке, що відноситься тільки до систематичного вчинення правопорушень, і не відноситься до іншої альтернативної підстави для направлення засудженого для відбування покарання, а саме до невиконання покладених на нього обов`язків. Саме тому, при оцінці наявності однієї з альтернативних підстав неможна їх суміщати та одну з них оцінювати через іншу. Тобто при оцінці наявності такої підстави, як невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, не є необхідним вирішувати питання чи свідчить це про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і при оцінці наявності підстави у виді систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, не є необхідним оцінювати чи свідчать вчинені правопорушення про направленість дій засудженого на невиконання покладених на нього обов`язків.

25.Крім того, суд звертає також увагу на те, що норма ч. 2 ст. 78 КК сформульована чітко та імперативно, є загальнодоступною, і у випадку встановлення наявності хоча б однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за клопотанням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення клопотання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.

26.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, або допустив і те, і те. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

27.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст.78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом в цьому випадку, а не будь-які інші.

28.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосоване письмове попередження від 04.07.2022 про скасування випробування після не працевлаштування та не звернення протягом десяти днів за виданим 16.06.2022 направленням до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості для працевлаштування або зареєструватися як безробітний та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду (роботу), а також після систематичного вчинення адміністративних правопорушень, які потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_3 вдруге, отримавши направлення до Ізмаїльського центру зайнятості для працевлаштування або для реєстрації як безробітного та працевлаштування, звернувся до органу державної служби зайнятості, але не працевлаштувався, незважаючи на те, що йому було запропоновану актуальну вакантну посаду, а також не зареєструвався як безробітний (а.о.с. 57, 58).

29.При цьому відсутність коштів на оплату послуг з оформлення паспорту громадянина України, а також наявність черги перед органом міграційної служби не можуть свідчити про поважність не оформлення паспорту, що, у свою чергу, було підставою для не реєстрації його як безробітного, адже засудженому представником органу з питань пробації були створені усі умови для оформлення ним паспорту, а також для виконання ним покладеного судом обов`язку, на що у засудженого було достатньо часу, та він зобов`язаний був вжити належних та розумних заходів для належного виконання покладених на нього обов`язків. Також про поважність причини невиконання покладеного на нього судом обов`язку не може свідчити і посилання засудженого на те, що він відмовився від запропонованої роботи, у зв`язку з тим, що він на той час працював на будівництва, оскільки він не міг підтвердити цю обставину жодним чином. Вказані обставини свідчать про свідоме ігнорування ОСОБА_3 виконання встановлених йому обов`язків, як умови звільнення від відбування покарання, та про його небажання стати на шлях виправлення.

30.Крім того, з досліджених же судом доказів випливає, що ОСОБА_3 під час іспитового строку систематично вчиняв адміністративні правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення (п. 17 ухвали), а саме відповідно до постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.07.2022, на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення із застосування положень ст.36 КУпАП за вчинення чотирьох окремих тотожних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 51 КУпАП, у різний час, а саме 14.06.2022 близько 10:20 год. та о 15:54 год., а також 15.06.2022 та 22.06.2022. Незважаючи на те, що на ОСОБА_3 було накладено лише одне стягнення, вчинення ним чотирьох окремих тотожних правопорушень складають систематичність в розумінні абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК. Враховуючи те, що усі правопорушення є умисними, до того ж також проти власності (а ОСОБА_3 відбуває іспитовий строк саме у зв`язку з вчинення кримінальних правопорушень проти власності), то вони свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

31.При цьому правового значення не має скільки правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, засуджений вчинив до оголошення йому письмового попередження, а скільки після, а також те, коли саме він вчинив такі правопорушення та коли не виконав покладені на нього обов`язки. З системного аналізу наведених норм ч. 2 ст.78, ч.ч. 1, 2, абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання є доведення вчинення ним трьох і більше адміністративних правопорушень протягом іспитового строку та/або невиконання покладеного на нього судом хоча б одного обов`язку, а також наявність письмового попередження, за умови, що частина правопорушень були вчинені або невиконання обов`язку було допущене до письмового попередження, а частина правопорушень або ж невиконання обов`язку після, незалежно від кількості вчинених правопорушень та невиконаних обов`язків до та після застосованого письмового попередження.

32.Оскільки ОСОБА_3 під його особистий підпис був попереджений про порядок та умови відбування іспитового строку, наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, а також наслідки систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, йому були відомі такі наслідки. Однак, незважаючи на застосоване до нього письмове попередження після невиконання покладеного на нього судом обов`язку працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), а також після систематичного вчинення адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, ОСОБА_3 продовжив не виконувати покладений на нього судом зазначений обов`язок. Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 мав реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, а факт їх невиконання та факт систематичного вчинення ним умисних адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

33.Тому, враховуючи засаду невідворотності покарання, закріплену у ст. 5 КВК, а також того, що ОСОБА_3 не виправдав проявлену до нього довіру, не виконав умови його звільнення від відбування покарання з випробуванням та не дотримався правових наслідків цього, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання.

34.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:
1.Клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2. ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.01.2022 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк три роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а також вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.05.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до позбавлення волі на строк два роки шість місяців, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на один рік шість місяців, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.06.2022 застосовано покарання за наявності зазначених двох вироків, на підставі ч.4 ст. 70 КК застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, визначено вважати ОСОБА_3 звільненим від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
3.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

4.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання.

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

8.Повний текст ухвали оголошений 26 серпня 2022 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1