Справа № 461/1671/22
Провадження № 1-кс/461/1825/22
УХВАЛА

26.05.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора,

встановив :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить:

- визнати незаконними та протиправними дії прокурора;

- зобов`язати, у відповідності до положень ст.220 КПК України, розглянути його клопотання подане прокурору та повідомити скаржника про результати розгляду.

Подану скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що він являється потерпілим у кримінальному провадженні. В межах даного кримінального провадження скаржник, в порядку ст. 220 КПК України, звернувся до прокурора з клопотанням про скасування незаконної, на думку скаржника, постанови слідчого від 14.02.2022 року.

Станом на день звернення з даною скаргою до слідчого судді, відомостей про розгляд його клопотання з дотриманням положень ст.220 КПК України, у скаржника немає. Зокрема, скаржник вказує, що всупереч положенням ст. 220 КПК України, прокурором не було винесено відповідного процесуального рішення (постанови), а надіслано йому повідомлення про скерування клопотання до органу досудового розслідування, що, на думку скаржника, свідчить про недотримання процесуальних положень під час розгляду його клопотання.

Таким чином, скаржник вважає, що така бездіяльність прокурора порушує його права та суперечить вимогам КПК України.

Скаржник подав до суду клопотання, відповідно до якого просить проводити розгляд скарги за його відсутності.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням наведених положень вважаю, за можливе провести розгляд скарги за відсутності скаржника.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч. 4 ст. 107 КПК України).

З урахуванням наведених вище положень вважаю, за можливе провести розгляд скарги за відсутності прокурора.

Дослідивши матеріали скарги, зокрема долучені до неї копії документів, приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000162 від 31.08.2016 здійснюється Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Львові. Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється відповідними прокурорами Львівської обласної прокуратури.

Оцінюючи скаргу на предмет наявності підстав для розгляду її по суті, виходжу з наступного.

У висновку Верховного Суду, викладеному в ухвалі від 02 березня 2020 року у справі №263/19/20 (провадження №51-420впс20) наведено, що зі змісту ч. 1 ст. 306 КПК України вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Однак ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадження під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом (Частина 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Отже, оскільки матеріали справи містять ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду якою визначено підсудність даної справи саме за Галицьким районним судом міста Львова, приходжу до висновку, про можливість розгляду скарги по суті.

Встановлено, що у березні 2022 року, в порядку визначеному ст.220 КПК України, ОСОБА_3 , як потерпілий, звернувся до Львівської обласної прокуратури з клопотанням про скасування постанови слідчого від 14.02.2022 року.

Супровідним листом Прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, обласної прокуратури С. Вилки від 14.03.2022 року № 31/1-р-22, наведене клопотання було скеровано до органу досудового розслідування - Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Таким чином, прокурор наведене клопотання не розглянув з дотриманням положень визначених ст. 220 КПК України, адже клопотання яке було скеровано прокурору (процесуальному керівнику) було передано слідчому без винесення відповідного процесуального рішення.

Отже, станом на день розгляду скарги, відомостей про належний, тобто з дотриманням положень передбачених ст. 220 КПК України, розгляд даного клопотання, зокрема відповідного процесуального рішення за результатами розгляду клопотання, ні скаржнику, ні слідчому судді, не надано.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 26 КПК України також встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Під час досудового розслідування клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч. 1 ст. 220 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З поданого скаржником до органу досудового розслідування клопотання вбачається, що ОСОБА_3 , як потерпілий, звернувся до прокурора із клопотанням про скасування незаконної, на думку скаржника, постанови слідчого.

В процесі розгляду скарги встановлено, що, в порушення вимог ст. 220 КПК України, прокурором клопотання скаржника належним чином не розглянуто, зокрема відсутнє відповідне процесуальне рішення, а клопотання було скеровано за належністю слідчому скасування постанови якого ініціює скаржник.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що скарга ОСОБА_3 в цій частині підлягає до задоволення та слід зобов`язати прокурора уповноваженого на здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000162 від 31.08.2016 року розглянути наведене вище клопотання ОСОБА_3 , з дотриманням положень передбачених ст.220 КПК України та повідомити автора клопотання про прийняте рішення у спосіб та строки визначені КПК України.

Щодо вимоги скаржника визнати незаконними та протиправними дії прокурора, слід відзначити наступне.

До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у статті 303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Наведений перелік рішень слідчого судді також є вичерпним і не наділяє слідчого суддю повноваженнями визнавати бездіяльність відповідних посадових осіб незаконною.

Таким чином, скарга в частині визнання незаконною та протиправною бездіяльності прокурора не підлягає задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги наведені доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

постановив :

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати прокурора уповноваженого на здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000162 від 31.08.2016 року від 22.10.2014 року розглянути клопотання ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого від 14.02.2022 року з дотриманням положень передбачених ст.220 КПК України та повідомити автора клопотання про прийняте рішення у спосіб та строки визначені КПК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1