Ухвала
Іменем України
23 серпня 2022 року

м. Київ
справа № 991/9725/20

провадження № 51-457 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24 червня 2022 року,
встановив:
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 09 червня 2022 року виділено з матеріалів кримінального провадження № 0001624 від 29 липня 2015 року в окреме судове провадження матеріали щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України (далі КК), та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 191, частиною 1 статті 366 КК.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24 червня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 09 червня 2022 року.
Верховний Суд ухвалою від 01 серпня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.
18 серпня 2022 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга ОСОБА_4 у якій він ставить вимогу про скасування ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Обґрунтовує тим, що апеляційний суд не вправі був відмовляти у перевірці законності ухвали суду першої інстанції, оскільки це рішення не передбачене кримінальним процесуальним законом, а саме частиною 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Зокрема, зазначає про те, що на стадії підготовчого судового засідання КПК визначає вичерпний перелік ухвал, які може виносити суд і до цього переліку не входить рішення про виділення частини матеріалів кримінального провадження в окреме судове провадження.
До того ж, у своїй касаційній скарзі обвинувачений також висловлює незгоду з ухвалою Вищого антикорупційного суду від 09 червня 2022 року та наводить доводи щодо цього рішення.
Однак, колегія суддів звертає увагу обвинуваченого на те, що відповідно до статті 424 КПКпредметом розгляду касаційного суду в даному випадку є ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, а не ухвала Вищого антикорупційного суду від 09 червня 2022 року.
Перевіривши доводи касаційної скарги в частині оскарження ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24 червня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно із положеннями частини 1 статті 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частині 2 статті 392 КПКвизначено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Як убачається зі змісту копії оскаржуваного рішення апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вищого антикорупційного суду від 09 червня 2022 року, якою під час підготовчого судового засідання виділено з матеріалів кримінального провадження № 0001624 від 29 липня 2015 року в окреме судове провадження матеріали щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто на судове рішення, яке відповідно до вимог статті 392 КПКокремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до частини 4 статті 399 КПКсуддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке, відповідно до вимог КПК, не підлягає апеляційному оскарженню, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Водночас, колегія суддів вважає, що посилання скаржника у касаційній скарзі на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20 серпня 2020 року (справа № 344/20740/18), є також безпідставним, оскільки таке рішення постановлено в результаті перегляду вироку та ухвали апеляційного суду по суті.
Отже, оскаржувана ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження є законною і обґрунтованою, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд
постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 24 червня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3