Дата документу 11.08.2022
Справа № 517/435/22
н/п 1-кп/517/42/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2022 року Фрунзівський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в с.м.т. Захарівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тернопіль Тернопільської області та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, освіта базова середня, не одружений, не працює, раніше судимий 08.07.2022 року Фрунзівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 332 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК україни

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до обвинувального акту від 27.07.2022 року , затвердженого прокурором 27.07.2022 року , під час досудового розслідування встановлено, що 01.04.2022 року, о 09:00 годині, ОСОБА_4 , засобами телефонного зв`язку, домовився з невстановленою в ході досудового розслідування особою , матеріали у відношенні якого виділені у окреме провадження, допомогти останньому незаконно переправити громадянина України, особу яку досудовим розслідуванням не встановлено, з території України на територію Республіки Молдова (Придністров`я) через лінію державного кордону України, поза пунктами пропуску у пішому порядку.

Вступивши у попередню змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою , матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження, ОСОБА_4 , 01.04.2022 року отримав від останнього вказівки прибути до с. Майорське (Захарівської ОТГ) Роздільнянського району Одеської області, де в подальшому зустрітись з невстановленою досудовим розслідуванням особою на автобусній зупинці та незаконно, поза пунктами пропуску, у пішому порядку переправити його через державний кордон України до Республіки Молдова (Придністров`я).

У подальшому, 01.04.2022 року, біля о 14:20, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на організацію переправлення невстановленої досудовим розслідуванням особи через державний кордон України на територію Республіки Молдова (регіон - Придністровська молдавська республіка), поза межами існуючих пунктів пропуску для офіційного перетину державного кордону України, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення встановленого законами України «Про державний кордон» від 04.11.1991 та «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 порядку перетину особами державного кордону України, зустрів вищевказану особу на автобусній зупинці в с. Майорське Захарівської ОТГ Роздільнянського району Одеської області, посадив в свій .автомобіль марки ВАЗ 2109 білого кольору, д/н НОМЕР_1 , з метою довезти вказану особу до державного кордону України, оскільки до нього була значна відстань, крім того використовуючи свій автомобіль, як засіб прикриття своєї злочинної діяльності, повіз останнього на визначену ним заздалегідь ділянку державного кордону України, з метою незаконного переправлення особи через державний кордон України, яка розташована біля с. Павлівка (Захарівської ОТГ) Роздільнянського району Одеської області.

Біля 15:00 години, 01.06.2022 року ОСОБА_4 привіз вищевказану особу на ділянку дороги, яка знаходиться на відстані 15 м. від державного кордону України біля с. Павлівка (Захарівської ОТГ) Роздільнянського району Одеської області та вказав особі в якому напрямку потрібно йти, щоб перетнути державний кордон України.

Керуючись вказівками та порадами ОСОБА_4 невстановлена досудовим розслідуванням особа, 01.04.2022 року (точного часу досудовим розслідуванням не вдалось встановити) попрямувала у направленні по якому вказав ОСОБА_4 , де і перетнула державний кордон України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів вчинене за попередньою змовою групою осіб.

11 серпня 2022 року між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 332 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинне понести ОСОБА_4 за ст. 332 ч. 2 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, що вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, яка згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1,4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою обвинуваченого або із зайняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується.

Призначаючи покарання, суд також враховує висновки, що містяться у рішенні об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 23 вересня 2019 року ( справа №199/1496/17), а саме, правовий висновок зводиться до того, що якщо сосба, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в іншій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 , щодо якого було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком відповідно до вироку Фрунзівського районного суду від 08 липня 2022 року , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України до ухвалення вироку в першій справі і за який він засуджується до покарання, від відбуття якого також звільняється з іспитовим строком, то самостійне виконання таких вироків не грунтується на вимогах закону України про кримінальну відповідальність. Наявність двох вироків щодо особи, які підлягають самостійному виконанню, це фактично призначення ОСОБА_4 двох покарань, що призводить до погіршення його правового становища.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні злочину, події якого мали місце до постановлення вироку Фрунзівського районного суду від 08 липня 2022 року, яким він визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 332 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, та у відповідності до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки, при призначенні покарання слід керуватися ч. 4 ст. 70 КК України, при цьому суд вважає можливим застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, а також звільнити ОСОБА_4 від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому обирався- особисте зобов`язання , строк застосування до 28.08.2022 року.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371,373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 11 .08.2022 року про визнання винуватості між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнати винуватим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Фрунзівського районного суду Одеської області від 08 липня 2022 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 ( п`ять) років.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 ( два ) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

В силу ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 11.08.2022 року. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя