ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2836/22 Справа № 310/1804/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 жовтня 2022 року.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що згідно п.1 ч.1 ст. 177 КПК України обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_6 , розуміючи, що будучи притягнутим до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна та, усвідомлюючи невідворотність вчинених ним дій, сталого, навіть неофіційного, місця роботи, зможе безперешкодно переховуватись від суду, що унеможливить проведення досудового розслідування, прийняття процесуальних рішень у розумні строк та свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд першої інстанції зробив висновок, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, тобто обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні.
Даний ризик підтверджується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 має змогу, застосовуючи погрози, насильство, або будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на потерпілого, свідка (малолітнього), місця проживання яких відомі обвинуваченому, з метою зміни свідчень на його користь, що створює ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також суд першої інстанції зробив висновок, що існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, - обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Даний ризик підтверджується тим фактом, що обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів, є наркозалежною особою, що створює ризик вчинення ним нових злочинів, так як підозрюваному необхідні грошові кошти для придбання наркотичних засобів, або іншого майна, яке необхідно для життедіяльності. Крім того, як встановлено матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини, відбував покарання у місцях позбавлення волі, вчинив низку тяжких злочинів у період, коли судимість не була знята і не погашена.
Тому суд першої інстанції зробив висновок, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, та обрати стосовно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що відсутній ризик переховування, оскільки він не перебував у розшуку, одразу з`явився до відділення поліції, спроб втекти не здійснював, і в подальшому не має наміру переховуватись.
Зазначив, що відсутній також ризик того, що він може сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів у кримінальному провадженні, оскільки наразі досудове розслідування завершене, і збирання доказів також завершене, і всі документи та докази зберігаються в ЄРДР.
Також зазначив, що відсутній ризик того, що він може впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, оскільки потерпілий наразі перебуває у Польші, а свідки знаходяться на окупованій території тому у нього відсутня можливість впливати на них.
Апелянт наголошує, що він не зацікавлений перешкоджати кримінальному провадженню, і не буде скоювати нові кримінальні правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за його участі, проте він не вийшов на відеоконференцзв`язок, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, тому колегія суддів, з урахуванням положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розглянула апеляційну скаргу за його відсутності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого злочинів, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких він обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, тому ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованим і реально існують.
Також колегія суддів враховує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 не має офіційного джерела доходу для існування, є наркозалежною особою, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини, вчинив низку тяжких злочинів у період, коли судимість не була знята і не погашена, що дає підстави вважати, що він може скоїти інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3