справа № 399/345/22
провадження № 1-кп/399/56/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000868 від 03.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Ворошиловоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, офіційно непрацевлаштований, на утриманні дітей не має, в порядку ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
встановив:

Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України було введено воєнний стан строком на 30 діб з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року. Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 року строком на 30 діб.

Приблизно в середині квітня 2022 року, точний час та дата в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 знаходився в приміщенні житлового будинку домоволодіння по АДРЕСА_1 , належного його сестрі ОСОБА_7 , де тимчасово проживав за усною домовленістю із останньою. Під час цього ОСОБА_4 в приміщенні кімнати коридору вказаного будинку помітив належний ОСОБА_7 водяний погружний насос марки "Фортеця" модель "НПФ-2" та у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення вказаного насосу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , взяв до рук належний ОСОБА_7 водяний насос марки "Фортеця" модель "НПФ -2" вартістю 867 грн. 75 коп. із яким зник з місяця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.
Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та не оспорював фактичних обставин вчинення злочину, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. З огляду на зазначене, судом ухвалено наступний обсяг та порядок дослідження доказів - допит обвинуваченого та дослідження характеризуючих даних щодо обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що йому обвинувачення зрозуміле, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення не оспорював, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, зазначив, що попросив вибачення у потерпілої, суду пояснив, що дійсно в середині квітня 2022 року, жив в будинку своєї сестри ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_2 , на свій розсуд взяв, належний сестрі, водяний погружний насос марки "Фортеця", який лежав у коридорі будинку та продав. Потерпілій відшкодував завдані збитки, шляхом повернення викраденого майна, та відшкодував кошти тій особі, якій продав викрадений насос. Зазначив, що усвідомляє протиправність своїх дій, що більше такі дії ніколи не повторяться, йому соромно за вчинене, із сестрою примирилися.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, однак 05.08.2022 року направила до суду заяву в якій просила провести розгляд даного кримінального провадження без її участі. Не заперечувала щодо розгляду кримінального провадження за ч.3 ст.349 КПК України. Заявляти по кримінальному провадженні цивільний позов до ОСОБА_4 відмовилася. Претензій будь-якого характеру до ОСОБА_4 за даним фактом не має, адже працівниками поліції їй було повернуто викрадене майно в повному обсязі та без пошкоджень. Просила винести вирок відповідно до вимог кримінального законодавства України.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений визнав та з якими погодився в повному об`ємі.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, оскільки таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Нормами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, скоєний обвинуваченим злочин за ч. 4 ст. 185 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування повністю потерпілій матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України не встановлено.
Обвинувачений в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, офіційно непрацевлаштований, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, відшкодував повністю потерпілій матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням та щиро розкаявся у вчиненому.
Згідно з висновками викладеними в досудовій доповіді Олександрійського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, направлених на зменшення вживання алкоголю, працевлаштування, сприяння розумінню власної відповідальності за вчинки та навяності наслідків кожної дії, розвиток уміння їх прогнозувати. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на ОСОБА_4 обов`язку відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Тому, враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яким є тяжкий злочин та особу винного, визнання обвинуваченим вини повністю, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та профілактики вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речовий доказ - погружний водяний насос марки "Фортеця" модель "НПФ-2", який вилучений 12.07.2022 року в ході огляду подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_1 передано на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_9 - залишити власнику.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1