Справа № 513/985/22
Провадження № 1-кп/513/100/22
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду смт. Сарата Одеської області кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000486 від 17 жовтня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурманівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, одруженого, який на час вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді старшого стрільця 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти, військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) у військовому званні "матрос", зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично перебуваю чого за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) у військовому званні «матрос», 14.08.2022 року о 10 год. 25 хв., перебуваючи у розташуванні казарми на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , під час шикування підрозділу, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після доведення заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 бойового розпорядження тимчасово виконуючим обов`язки командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 № 86/дск від 13.08.2022 «Про направлення особового складу підрозділу в район виконання бойових завдань», у порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 28-38, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в присутності особового складу підрозділу, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконати наказ про направлення в район виконання бойових завдань, доведений заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6

31.10.2022 під час підготовчого судового засідання суду надана угода про визнання винуватості, укладена між прокурором прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Згідно з угодою, сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Сторонами угоди визначено узгоджене покарання, яке має понести ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у виді арешту, з утриманням на гауптвахті строком на 6 (шість) місяців.

При укладені угоди враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст.66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, самостійне припинення правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно зі ст.67 КК України відсутні.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти відповідні рішення, в тому числі положеннями п.1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження розслідування в порядку, передбаченому ст..ст.468-475 КПК України.

Відповідно до вимог статей 468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні наголосила, що затвердження угоди відповідає вимогам КПК України, а укладення угоди є добровільним зі сторони обвинуваченого, без застосування будь-якого примусу, погроз чи не відображених в угоді обіцянок.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену сторонами вид та міру покарання.

На підставі повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його пояснень в ході судового засідання, суд вважає повністю доведеним факт скоєння та вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд наголошує, що об`єктивність та повнота матеріалів досудового слідства учасниками судового провадження в судовому засіданні не оспорювалась.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.402 КК України, оскільки він будучи військовослужбовцем, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, а також наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 .

При її затвердженні та узгоджені міри покарання, враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50,65 КК України, оскільки визначена у межах ч. 4 ст. 402 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину (тяжкий злочин), обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, Відповідно до медичної характеристики має задовольний стан здоров`я, приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 24.02.2022 року по 20.07.2022 року.

Суд, враховуючи усі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 402 КК України, а саме: у виді шести місяців арешту з утриманням на гауптвахті.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст.314, ч. 2 ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 17.10.2022 про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17.10.2022 покарання, із застосуванням ст. ст. 60, 69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців із відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим та захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК Україниугода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1