Єдиний унікальний номер 938/231/22
Судове провадження № 1-кс/938/49/22
УХВАЛА
про розгляд клопотання про арешт майна

24 травня 2022 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі СВ Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області) ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000032 від 20.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області з клопотанням про накладення арешту з метою збереження речового доказу шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном на мобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021» чорного кольору в чохлі типу «книжка» чорного кольору, добровільно виданого ОСОБА_6 працівникам поліції в с. Верхній Ясенів, присілок Довга, Верховинської ТГ Верховинського району Івано-Франківської області та який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці с. Верхній Ясенів, присілок Заріччя, Верховинського району Івано-Франківської області.

Клопотання мотивовано тим, що СВ Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000032 від 20.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Доcудовим розслідуванням встановлено, що 20.05.2022 року в період часу з 09.00 год. по 12.00 год. в умовах воєнного стану, невідома особатаємно викрала у ОСОБА_7 під час його перебування на території магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в центральній частині АДРЕСА_1 належний його дочці ОСОБА_4 мобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021».

20.05.2022 року оперативними працівниками Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області було встановлено, що до вчинення вказаного злочину може бути причетний гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_1 , який перебуваючи в с. Верхній Ясенів, присілок Довга, поряд із магазином «Надія» добровільно видав працівникам поліції викрадений ниммобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021» чорного кольору в чохлі типу «книжка» чорного кольору.

Постановою слідчого вказаний мобільний телефон залучено до матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ та переданий на тимчасове зберігання в кімнату зберігання речових доказів Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області.

Матеріалами досудового розслідування встановлено, що вищевказаний мобільний телефон належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці с. Верхній Ясенів, присілок Заріччя, Верховинського району Івано-Франківської області.

Отже, з метою збереження речових доказів, тобто відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України в кримінальному провадженні є необхідність накладення арешту на добровільно виданий мобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021» чорного кольору в чохлі типу «книжка» чорного кольору, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 16).
Неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання ( ч.1 ст.172 КПК України).
Третя особа, щодо майна якого вирішується питання про накладення арешту, ОСОБА_4 у судове засідання з`явилася, просила віддати їй телефон у користування, долучила довідку про вартість викраденого в неї мобільного телефона.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання з`явився, враховуючи клопотання третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про накладення арешту, ОСОБА_4 , просив накласти арешт на мобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021» в частині заборони його відчуження та розпорядження.

Слідчий суддя, перевіривши відповідність вказаного клопотання вимогам ст. 171 КПК України, приходить до такого висновку.
Зокрема, встановлено, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт у клопотанні, вилучене (добровільно видане) працівника поліції 20.05.2022 року (а.с.7).

Із вказаним клопотанням слідчий звернувся до суду 23.05.2022 року, тобто в наступний робочий день після вилучення майна (21 та 22.05.2022 року субота, неділя), в результаті чого дотримано вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, згідно з якою клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якого його було вилучено.
Отже, клопотання про арешт майна подане у строки, передбачені кримінально-процесуальним законом.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати,що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження ( ч. 1 ст. 170 КПК України). Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, якими характеризується речовий доказ (ч.3 ст.170 КПК України).

Встановлено, що Верховинським РВП ГУНП в Івано-Франківській області 20.05.2022 року розпочато досудове розслідування даного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. (а.с.3).

Також, 21.05.2022 року постановою слідчого Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000032 від 20.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, добровільно виданий в с. Верхній Ясенів, присілок Довга Верховинської ТГ Верховинського району Івано-Франківської області, мобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021» чорного кольору в чохлі типу «книжка» чорного кольору (а.с.8)

Отже, слідчим поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно є речовим доказам і може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, якими характеризується речовий доказ.

Окрім цього, слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України. Зокрема, майно має ознаки речового доказу, з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, його важливо берегти у стані, якому воно знаходилося на час вилучення, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на вказане вище майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що мобільний телефон, щодо якого вирішується питання про арешт, належить ОСОБА_4 , яка є потерпілою в даному кримінальному провадженні, а згідно з ч. 4 ст.173 КПК України - у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).
Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n.50, Series A N 98).
Згідно з Конституцією України та Законом України "Про міжнародні договори і угоди", чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна.
У ст. 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).
Слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.
Арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його відчуження, розпорядження.
З наведених слідчим обставин вбачається наявність підстав для часткового задоволення клопотання. Щодо вибору заборон, обмеження розпоряджатися, користуватись, відчужувати майно, то перелік заборон визначається ухвалою слідчого судді (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України).
Так, слідчий суддя прийшов до висновку у наявності підстав для часткового задоволення клопотання. Зокрема, з врахуванням фактичних обставин справи, встановлених при розгляді даного клопотання, є необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно, що полягає у забороні відчужувати його, розпоряджатися ним.
Таке обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 167,170-173, 309 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задоволити частково.
Накласти арешт з метою збереження речового доказу на мобільний телефон марки «HUAWEI P smart 2021» чорного кольору в чохлі типу «книжка» чорного кольору, добровільно виданого ОСОБА_6 працівникам поліції в с. Верхній Ясенів, присілок Довга, Верховинської ТГ, Верховинського району Івано-Франківської області та який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження.

Виконання ухвали слідчого судді покласти на слідчого СВ Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Наталія ЧЕКАН