Справа № 758/3722/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2022 м. Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000502 від 11 березня 2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берегове, Феодосія, АР Крим, громадянина України, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
14.04.2000 Центральним районним судом м. Сімферополь за ч. З ст. 142 КК України в редакції 1960 року до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 09.12.2005 звільненого з Торезької виправної колонії Донецької області по відбуттю строку покарання;
28.01.2021 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

11.03.2021 приблизно о 08:00 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в салоні маршрутного таксі АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , при якій знаходилась жіноча сумка. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, а саме цінних речей, що перебувають у сумці.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, повторно, і впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, 11.03.2021 приблизно о 08 год. 05 хв. ОСОБА_7 витягнув з жіночої сумки ОСОБА_8 гаманець білого кольору, який матеріальної цінності для потерпілої не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 801 грн., які належать ОСОБА_8 , таким чином таємно повторно викравши чуже майно.
Після цього ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 801 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини скоєного так, як про них зазначено в обвинувальному акті. Пояснив, що у маршрутці побачив жінку із сумкою, яку він вирішив обікрасти, та витягнув із сумки потерпілої гаманець із грошовими коштами, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 185 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву згідно якої просила провести судовий розгляд без її участі, зазначила, що обвинувачення підтримує в повному обсязі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде, щодо покарання покладається на розсуд суду.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, беручи до уваги заяву потерпілої ОСОБА_8 , згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), здійсненого повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, та вина останнього у вчиненому є доведеною поза розумним сумнівом.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, ступінь реалізації злочинного наміру, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щирому каятті.
Крім цього, суд бере до уваги характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що він раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком суду, у нього відсутнє місце реєстрації та наявне тимчасове місце проживання, де він характеризується добре, спокою громадян та громадського порядку не порушує, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно непрацевлаштований, не одружений, на утриманні дітей не має.
Враховуючи вищевикладене, думку потерпілої, яка в частині призначення покарання поклалася на розсуд суду, суд дійшов висновку щодо призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті, якою визначена кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Крім того, суд бере до уваги позицію Верховного суду, викладену у постанові від 12.03.2020 №752/2269/18, де зазначено, що із положень ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України випливає, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Судом встановлено, що вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 28.01.2021 ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Враховуючи викладене, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком суду, в силу вимог ч. 3 ст. 78 КК України суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 71, ст.72 КК України.
Крім того, беручи до уваги, що обвинуваченому ОСОБА_7 судом призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а тому, з метою забезпечення виконання вироку, а також із урахуванням існування ризиків переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, про що свідчать дані про особу обвинуваченого, до набрання вироком законної сили обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також, відповідно до вимог ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання слід зарахувати термін попереднього ув`язнення.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі ст. 71-72, 78 КК України, та керуючись ст. 100, 174, 349, 367-368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком суду, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 28.01.2021 і остаточно визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
До набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту у залі суду.
Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту взяття під варту, тобто з 28.09.2022.
На підставі ч. 1 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 12.03.2021 по 12.05.2022, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до ст.100 КПК України речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме жіночий гаманець білого кольору, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 801 гривня, які було вилучено, поміщено в пакет Національна поліції України SUD 2094851 та передано на зберігання законному власнику ОСОБА_8 , - після набрання вироком законної сили, залишити у власності належного володільця ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: Леся БУДЗАН