Справа № 308/6237/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/764/19, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2019 року.

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, одружений, тимчасово не працюючий, раніше не судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 333 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Речові докази :

автомобіль марки «Ауді Q 7» (р. н. з Чехії НОМЕР_1 ((номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 ) р. н. з. НОМЕР_3 зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та ключі запалювання до нього), який є засобом вчинення злочину, - ухвалено конфіскувати шляхом безоплатного примусового вилучення у власність держави; безпосередні предмети злочину, які вилучені 11.02.2017: трансформатор силовий із маркуванням ТС/І-2-2С1804014, блок охолодження № 111113, блок охолодження № 111089, блок охолодження № 207010, роз`ємний блок резисторів б/н, контрольний блок № 201188, розподільчий блок ДМР - 200 Д, блок запобіжників № 107903, 11 штук розємів до силових кабелів, запчастина до контрольного пристрою б/н, перетворювач напруг РПМ 7-36Ш-ПБ-В0812; перетворювач напруг РПМ 7-36Ш-ПБ-В0683, блок приводу СП НОМЕР_4 , блок приводу СП НОМЕР_5 , блок приводу РК ПОС, блок запобіжників 21262138, блок реле РС 4520350, блок реле № 542, блок реле П-15, блок реле А-11, розєм 1380, роз`єм 07135, трансформатор ПС 330С04Б2803051, реле із запобіжниками ЕІІІ 79, трансформатор току № 10266, трансформатор току № 10576, трансформатор току № 86575, посилювач сигналу У2М-1М № 90355, розподільчий блок РКАІ-9, металевий каркас із силовими кабелями № 9813, металевий каркас із силовими кабелями № 9788, металевий каркас із силовими кабелями № 107909, металевий каркас із силовими кабелями № 0692017, силові джгути з`єднання з розємами, джгути з`єднання з розємами, розєми з кабелями та перехідники насипом у кількості 20 шт., - ухвалено конфіскувати шляхом безоплатного примусового вилучення у власність держави; безпосередні предмети злочину, вилучені 18-19.04.2019, а саме: 27 предметів круглої форми із виступами з металу бордового кольору; 3 предмети з металу чорного та сірого кольорів, схожі на повітряні вентиля із заводським маркуванням : КВ-2МС-10-79, КВ-2МС-8-71, КВ - 2МС- 9-70; 2 предмети (трубки) з легкосплавного металу сірого кольору із заводським маркуванням : ДТ-2/3 № 51631060 та ДТ-2/3 № 51631059; 6 штук предметів схожих на мікроелектродвигуни; 10 штук предметів схожих на розєми за зовнішніми ознаками схожі на вживані; 4 предмети, схожі на кільця з металу сірого кольору, покриті лакофарбним покриттям; 4 штуки предметів, схожих на реле із заводським маркуванням : «09-130692/4», «09-021119139/171», «09-0725076» і одне реле з нерозбірливим номерним позначенням; предмет, схожий на мікросхему із заводським позначенням NД0509; предмет, схожий на процесор марки IBM PR 266; 9 предметів, схожих на мікро-електро двигуни в картонній упаковці кожний на якій міститься заводське позначення «ДПМ - 25-Н2-02» - 5 штук, «ДПМ - H4-02» - 4 штуки ; один предмет, схожий на реле в картонній упаковці із заводським маркуванням «ЯМ 4.562.007»; один предмет, схожий на розєм за зовнішніми ознаками схожий на вживаний без видимих ідентифікуючих ознак; металевий контейнер із заводським позначенням ППП 6 на верхній кришці міститься надпис «№ 402», усередині якого знаходиться панель постійної пам`яті прямокутної форми з металу сірого та чорного кольору, - ухвалено конфіскувати шляхом безоплатного примусового вилучення у власність держави; мобільні телефони: марки «SAMSUNG», серійний номер НОМЕР_6 , IMEI 1 НОМЕР_7 , IMEI 2 НОМЕР_8 ; марки «NOKIA 6303 CI», IMEI НОМЕР_9 з сім картою мобільного оператора «МТС»; марки «NOKIA 6700 C1» IMEI НОМЕР_10 , - ухвалено повернути законному володільцю.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

10.02.2017 обвинувачений ОСОБА_7 , мешканець м. Ужгород, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи на території Угорщини, у невстановлений досудовим слідством час та місці отримав у своє розпорядження складові частини гальмівної системи, електронних систем, електрообладнання військових гвинтокрилів та літаків, серед яких, у тому числі, знаходилось 34 одиниці реле протиобліднювальної системи гвинтокрилів типу «ТКЕ21ПОДГ». Усвідомлюючи, що вищевказані товари відносяться до товарів, які підлягають обов`язковому державному експортному контролю, не маючи відповідного дозволу Державної служби експортного контролю, вирішив незаконно перемістити цей товар із Угорщини в Україну. З метою недопущення виявлення цих предметів під час митного контролю та викриття своєї злочинної діяльності, ОСОБА_7 вирішив приховати вищевказані предмети в конструктивних порожнинах належного йому автомобіля марки «Ауді Q 7», р.н.з Чехії НОМЕР_1 , однак, враховуючи кількість та розмір наявних у своєму розпорядженні предметів та технічні можливості автомобіля, приховав лише частину з вищевказаних предметів, серед яких і 34 одиниці реле протиобліднювальної системи гвинтокрилів типу «ТКЕ21ПОДГ», а іншу частину предметів приховав у невстановленому досудовим слідством місці на території Угорщини, плануючи, в подальшому повернутися й також їх перемістити на територію України. Після цього, ОСОБА_7 вирушив у напрямку митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС і 10 лютого 2017 року о 22 год. заїхав у зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС та, діючи всупереч встановленому порядку міжнародних передач товарів (послуг) військового призначення, а саме, в порушення п. 3 «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 № 1807, в частині необхідності отримання дозволу Державної служби експортного контролю України на здійснення міжнародної передачі товарів (послуг), що підлягають державному експортному контролю, обрав смугу руху «зелений коридор», таким чином, заявивши про відсутність предметів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або предметів, переміщення яких через митний кордон України потребує спеціального дозволу. Під час митного контролю та митного огляду в конструктивних порожнинах салону та багажного відділення автомобіля марки «Ауді Q 7», р.н.з Чехії НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 інспекторами Закарпатської митниці ДФС були виявлені та вилучені вищевказана частина предметів, серед яких і 34 одиниці реле протиобліднювальної системи гвинтокрилів «ТКЕ21ПОДГ». 15.04.2019 ОСОБА_7 , продовжуючи злочинну діяльність, об`єднану єдиним злочинним наміром, із метою досягнення бажаного злочинного результату, повернувся в Угорщину, забрав іншу частину прихованих ним вищевказаних предметів, і розмістив їх у конструктивних порожнинах салону та багажного відсіку належного йому автомобіля марки «Ауді Q 7», р.н.з НОМЕР_3 , з метою приховування від митного контролю та недопущення викриття своєї злочинної діяльності і вирушив у напрямку митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС. Усвідомлюючи, що його злочинна діяльність може бути припинена, з метою недопущення викриття, ОСОБА_7 передав на території Угорщини вищевказаний автомобіль із зазначеними предметами своєму рідному брату ОСОБА_8 , якого не поставив до відома про факт приховування та переміщення в автомобілі предметів, які підлягають обов`язковому державному експортному контролю, а сам у пішому порядку перетнув державний кордон України в пункті пропуску «Лужанка» ІНФОРМАЦІЯ_2 та повернувся в Україну.

18 квітня 2019 року о 20 год. 17 хв. громадянин ОСОБА_8 заїхав у зону митного контролю митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС й обрав смугу руху «зелений коридор», таким чином, заявивши про відсутність предметів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або предметів переміщення яких через митний кордон України потребує спеціального дозволу. Під час митного контролю та митного огляду в конструктивних порожнинах салону та багажного відділення автомобіля марки «Ауді Q 7», р.н.з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 інспекторами Закарпатської митниці ДФС були виявлені та вилучені вищевказана частина предметів.

Відповідно до листа Державної служби експортного контролю № 1234/30-19 від 27.03.2019 вищевказані 34 одиниці реле протиобліднювальної системи гвинтокрилів типу «ТКЕ21ПОДГ» ідентифіковано, як товар військового призначення (ТВП), допущений до цивільного використання та відноситься до позиції ML10.а Додатку до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою КМУ №1807 від 20.11.2003.

Цими умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 333 КК України, як порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.

В апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 333 КК України, а також призначене покарання, адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що вирок у частині вирішення питання про долю речових доказів є незаконним, зокрема, у частині застосування конфіскації предметів та автомобіля. Посилається на те, що при вирішенні питання про долю речових доказів, суд першої інстанції всупереч п. 6 ч. 1 ст. 91, ч. 2 ст. 110 та п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України безпідставно конфіскував цілий ряд вилучених 11.02.2017, 18-19.04.2019 предметів та автомобіля, не навівши будь-яких мотивів та підстав для їх конфіскації, а також будь-яких доводів, які б характеризували вказані предмети як безпосередні предмети злочину. Також зазначає, що опис більшої частини предметів, що відповідно до оскаржуваного вироку підлягають конфіскації, містить прикметник «схожий», у зв`язку з чим, виникає незрозумілість порядку виконання вироку, так як незрозумілим є те, хто і по яких критеріях буде визначати чи схожий (не схожий) певний, вилучений предмет на той, який необхідно конфіскувати в дохід держави. При цьому, вказує і на те, що в резолютивній частині вироку не вказані 34 одиниці реле протиобліднювальної системи гвинтокрилів типу «ТКЕ21ПОДГ», які є єдиними, визначеними в описовій частині вироку безпосередніми предметами злочину. Разом із тим, стверджує й про відсутність підстав для застосування спеціальної конфіскації автомобіля марки «Ауді Q 7», так як із тексту вироку не зрозуміло, що саме переміщувалось через митний кордон України в автомобілі, які саме предмети, що потребують спеціального дозволу. Просить вирок змінити та виключити з вироку суду вказівку на конфіскацію автомобіля марки «Ауді Q 7», (р.н.з Чехії НОМЕР_1 ((номер кузова (VIN код НОМЕР_2 ) р.н.з. НОМЕР_3 , а також предметів, вилучених 11.02.2017, 18-19.04.2019, та повернути їх ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони захисту (обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 ), неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторони захисту береться до уваги те, що: сторона захисту належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи; клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого; апеляційним судом обов`язковість явки сторони захисту на розгляд справи не визнавалась.

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 ч. 1 ст. 333 КК України, а також вид та розмір призначеного йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряються і визнаються обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на вимогах законодавства та фактичних обставинах кримінального провадження.

Тому, вирок переглядається у межах доводів апеляційної скарги, тобто у частині вирішення питання про долю речових доказів.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

Речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:
1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;
4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Реалізація, технологічна переробка або знищення речових доказів у випадках, передбачених цією статтею, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у випадках, якщо такі речові докази передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - відповідно до закону та прийнятих на його виконання актів законодавства.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:
1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);
2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються;
3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується;
4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;
5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;
6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються;
6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно.
Пов`язаними особами засудженого є юридичні особи, які при його сприянні отримали у власність чи користування зазначене майно.
Якщо суд визнає відсутність законних підстав набуття прав на частину майна, то конфіскується ця частина майна засудженого, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість. У разі неможливості конфіскації майна, законність підстав набуття прав на яке не було підтверджено, на засудженого покладається обов`язок сплатити вартість такого майна;
7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю) та/або про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання. У разі відсутності у винної особи майна, на яке може бути звернене стягнення, крім майна, яке підлягає спеціальній конфіскації, збитки, завдані потерпілому, цивільному позивачу, відшкодовуються за рахунок коштів від реалізації конфіскованого майна, а частина, що залишилася, переходить у власність держави.

У разі якщо власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у пункті 1 частини дев`ятої цієї статті, був встановлений після застосування спеціальної конфіскації та не знав і не міг знати про їх незаконне використання, він має право вимагати повернення належного йому майна або коштів з державного бюджету, отриманих від реалізації такого майна.

Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Статтею 96-1 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

У випадках, коли об`єктом спеціальної конфіскації є майно, вилучене з цивільного обороту, вона може бути застосована на підставі: 1) ухвали суду про закриття кримінального провадження з інших підстав, аніж звільнення особи від кримінальної відповідальності; 2) ухвали суду, постановленої в порядку частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням слідчого чи прокурора, якщо кримінальне провадження закривається ними.

Відповідно до статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Спеціальна конфіскація застосовується також у разі, коли особа не підлягає кримінальній відповідальності у зв`язку з недосягненням віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, або неосудністю, або звільняється від кримінальної відповідальності чи покарання з підстав, передбачених цим Кодексом, крім звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як убачається з матеріалів провадження, у тому числі вказується у резолютивній частині вироку автомобіль марки «Ауді Q 7» (номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 ), р. н. з. НОМЕР_3 , є засобом вчинення злочину, тому підлягає конфіскації.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про долю речових доказів (автомобіля, свідоцтва про його реєстрацію і ключів запалювання ), суд першої інстанції залишив поза увагою положення ч. 5 ст. 96-2 КК України, якими передбачено, що спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю).

Посилання суду першої інстанції на те, що вищевказаний автомобіль із свідоцтвом про його реєстрацію та ключі запалювання до нього є засобом вчинення злочину, апеляційний суд визнає такими, що з огляду на наведені вище норми та обставини не дають підстав для їх конфіскації. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що суд першої інстанції не вмотивував висновок про те, на підставі чого дійшов переконання, що транспортний засіб є засобом вчинення злочину. Також апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч. 1 ст. 333 КК України не передбачено покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, у постанові слідчого від 16 лютого 2017 року також не вмотивовано висновок про те, на підставі чого слідчий дійшов переконання, що транспортний засіб є засобом вчинення кримінального правопорушення ; у постанові не вказується на те, які сліди злочину містить на собі автомобіль.

У постанові слідчого від 19 квітня 2017 року вказується на те, що автомобіль та свідоцтво були об`єктом злочинних дій, зберегли на собі сліди вчинення злочину, містять на собі відомості, які доказують (підтверджують) обставини, що досліджуються в рамках даного провадження, при цьому не вмотивовано висновок про те, на підставі чого слідчий дійшов переконання, що транспортний засіб є об`єктом злочинних дій, не вказується, які саме сліди вчинення злочину автомобіль зберіг на собі, та які відомості містить на собі, які доказують (підтверджують) обставини, що досліджуються в рамках даного провадження.

Апеляційний суд також зазначає, що зміст вказаних вище постанов слідчого свідчить про наявність у них суперечностей щодо того автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення чи об`єктом злочинних дій.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги і викладені в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.02.2017 висновки про відсутність правових підстав для накладення арешту на автомобіль марки «Ауді Q 7» (номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 ), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 та ключі запалювання, з огляду на те, що власником автомобіля є Свобода Петер, що при огляді автомобіля ніякі сліди не вилучались.

Відповідно до частини четвертої статті 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.

Місцевий суд, конфісковуючи автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та ключі запалювання, не врахував зазначені вище нормативно-правові акти, не з`ясував хто є власником автомобіля та чи знав власник автомобіля про його незаконне використання.

Конвенцією, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги, що матеріалами справи не доведено, що власник автомобіля, на якого вказується в ухвалі слідчого судді Свобода Петер знав про незаконне використання автомобіля, що прокурором не доведено, що Свобода Петер знав чи міг знати про незаконне використання автомобіля.

Апеляційний суд також зазначає, що, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на час вчинення кримінального правопорушення (10.02.2017) ОСОБА_7 не був власником транспортного засобу, а таким став лише 14.02.2019.

Тому, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині, вважаючи, що суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення про конфіскацію транспортного засобу марки «Ауді Q 7», (р. н. з. НОМЕР_12 ((номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 ) р. н. з. НОМЕР_3 , свідоцтва про його реєстрацію та ключів запалювання до нього, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону та допустив неправильне застосування кримінального закону.

Разом із тим, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно конфіскував цілий ряд вилучених 11.02.2017, 18-19.04.2019 предметів.

При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що вилучені 11.02.2017 (трансформатор силовий з маркуванням ТС/І-2-2С1804014, блок охолодження №111113, блок охолодження № 111089, блок охолодження № 207010, роз`ємний блок резисторів б/н, контрольний блок № 201188, розподільчий блок ДМР - 200 Д, блок запобіжників № 107903, 11 штук роз`ємів до силових кабелів, запчастина до контрольного пристрою б/н, перетворювач напруг РПМ 7-36Ш-ПБ-В0812; перетворювач напруг РПМ 7-36Ш-ПБ-В0683, блок приводу СП НОМЕР_4 , блок приводу СП НОМЕР_5 , блок приводу РК ПОС, блок запобіжників 21262138, блок реле РС 4520350, блок реле № 542, блок реле П-15, блок реле А-11, роз`єм 1380, роз`єм 07135, трансформатор ПС 330С04Б2803051, реле із запобіжниками ЕІІІ 79, трансформатор току № 10266, трансформатор току № 10576, трансформатор току № 86575, посилювач сигналу У2М-1М № 90355, розподільчий блок РКАІ-9, металевий каркас з силовими кабелями № 9813, металевий каркас з силовими кабелями № 9788, металевий каркас з силовими кабелями № 107909, металевий каркас з силовими кабелями № 0692017, силові джгути з`єднання з роз`ємами, джгути з`єднання з розмовами, роз`єми з кабелями та перехідники насипом в кількості 20 шт.) та 18-19.04.2019 (27 предметів круглої форми із виступами з металу бордового кольору; 3 предмети з металу чорного та сірого кольорів схожі на повітряні вентиля із заводським маркуванням: КВ-2МС-10-79, КВ-2МС-8-71, КВ - 2МС- 9-70; 2 предмета (трубки) з легкосплавного металу сірого кольору із заводським маркуванням: ДТ-2/3 № 51631060 та ДТ-2/3 № 51631059; 6 штук предметів схожих на мікроелектродвигуни; 10 штук предметів схожих на роз`єми за зовнішніми ознаками схожі на вживані; 4 предмета, схожі на кільця з металу сірого кольору, покриті лакофарбним покриттям; 4 штуки предметів, схожих на реле із заводським маркуванням: «09-130692/4», «09-021119139/171», «09-0725076» і одне реле з нерозбірливим номерним позначенням; предмет, схожий на мікросхему із заводським позначенням NД0509; предмет, схожий на процесор марки IBM PR 266; 9 предметів, схожих на мікро-електро двигуни в картонній упаковці кожний на якій міститься заводське позначення «ДПМ - 25-Н2-02» - 5 штук, «ДПМ - H4-02» - 4 штуки; один предмет, схожий на реле в картонній упаковці із заводським маркуванням «ЯМ 4.562.007»; один предмет, схожий на роз`єм за зовнішніми ознаками схожий на вживаний без видимих ідентифікуючих ознак; металевий контейнер із заводським позначенням ППП 6 на верхній кришці міститься надпис «№ 402 », в середині якого знаходиться панель постійної пам`яті прямокутної форми з металу сірого та чорного кольору) речі є предметами злочину, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування щодо них спеціальної конфіскації шляхом безоплатного примусового їх вилучення у власність держави.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що опис більшої частини предметів, що відповідно до оскаржуваного вироку підлягають конфіскації, містить прикметник «схожий», у зв`язку з чим, виникає незрозумілість порядку виконання вироку, так як незрозумілим є те, хто і по яких критеріях буде визначати чи схожий (не схожий) певний, вилучений предмет на той, який необхідно конфіскувати в дохід держави, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність конфіскації вилучених 11.02.2017 та 18-19.04.2019 речей.

Із цих підстав, як такі, що не спростовують вищевказаних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що в резолютивній частині вироку не вказані 34 одиниці реле протиобліднювальної системи гвинтокрилів типу «ТКЕ21ПОДГ», які є єдиними, визначеними в описовій частині вироку безпосередніми предметами злочину.

Тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції у частині конфіскації автомобіля марки «Ауді Q 7», (р. н. з. НОМЕР_12 ((номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 ) р. н. з. НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів запалювання до нього, - скасуванню, із прийняттям рішення про їх повернення власнику або його представнику за дорученням, а у решті вирок підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 100, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 липня 2019 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 333 КК України ОСОБА_7 у частині вирішення питання щодо речових доказів автомобіля марки «Ауді Q 7», (р. н. з. НОМЕР_12 ((номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 ) р. н. з. НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів запалювання до нього, - скасувати.

Речові докази - автомобіль марки «Ауді Q 7», (р. н. з. НОМЕР_12 ((номер кузова (VIN код) НОМЕР_2 ) р. н. з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі запалювання на зазначений автомобіль, - повернути власнику або його представнику за дорученням.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: