Справа № 161/4543/22 Провадження №11-сс/802/120/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.04.2022 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці до 17 червня 2022 року включно, із покладенням обов`язків: прибувати на виклики до слідчого, прокурора та слідчого судді чи суду; з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді чи суду місце проживання, за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття); повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання, при наявності, до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Конюхи Локачинського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.190 КК України.
У поданій апеляційній скарзі прокурор оскаржує рішення слідчого судді у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за ступенем тяжкості належить до категорії тяжких злочинів. Вважає, що слідчим суддею не надано належної юридичної оцінки ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та доведеним стороною обвинувачення, зокрема, можливостям підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З огляду на наведене, просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у сумі 155 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 386164,68 гривень, щодо ОСОБА_7 ..
Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник оскаржує судове рішення з мотивів його незаконності. Вказує на те, що стороною обвинувачення не доведені, а лише формально вказані ризики, передбачені ст.177 КПК України, а підозра, пред`явлена ОСОБА_7 , є необґрунтованою. Посилається на те, що його підзахисний хворіє цукровим діабетом 2 типу та ішемічною хворобою серця. Крім того, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки: одружений, має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. Тому просить застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть рішення слідчого судді та доводи апеляційних скарг, підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляцію сторони захисту, заперечивши при цьому апеляцію прокурора, та просили застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію у повному обсязі і заперечив апеляцію захисника та просив скасувати рішення слідчого судді і застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового та сімейного стану підозрюваного, міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 07.04.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000047 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.190 КК України.

15.04.2022 ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України і повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.190 КК України.
Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.190 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується такими доказами: протоколами обшуків транспортних засобів від 14.04.2022 та 15.04.2022 (а.п.44-52); протоколами допиту свідка ОСОБА_11 (а.п.21-35); протоколом виготовлення, огляду та вручення коштів (а.п.13-20); протоколом огляду (а.п.36-43) та іншими матеріалами провадження.

Тому твердження сторони захисту про необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Апеляційним судом встановлено, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме: постійне місце проживання, одружений, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 порушень своїх процесуальних обов`язків під час перебування під домашнім арештом не допускав.

Тому, на думку суду апеляційної інстанції, при винесенні рішення слідчим суддею враховані усі обставини, передбачені ст.ст.177, 178, 194 КПК України.

Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що достатнім для запобігання доведених слідчим та прокурором ризикам, а саме: можливостям ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Вимогами ч.1 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29 вересня 2011 року у справі «Третьяковпроти України», рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На переконання суду апеляційної інстанції, з урахуванням даних про особу підозрюваного, обставин вчиненого кримінального правопорушення, лише такий запобіжний захід, як домашній арешт, зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Щодо тверджень захисника про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими.
Посилання сторони захисту на наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме: постійного місця проживання, наявності на утриманні дружини та неповнолітньої дитини, хоча і мають місце, однак не можуть слугувати виключною підставою для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, так як не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням вищенаведених обставин у їх сукупності, законних підстав для скасування обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді