Єдиний унікальний номер 185/3220/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000032 від 14.01.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_5 , 11.01.2022 року приблизно о 10 години 30 хвилин, прийшли до ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де почали розпивати алкогольні напої. Після чого, в цей же день 11.01.2022 року близько о 13 год. 30 хв. ОСОБА_3 вийшовши у коридор з метою піти на вулицю, побачив на полиці мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J4 Plus» золотистого кольору, 2/16 Gb, в цей час у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Samsung Galaxy J4 Plus» золотистого кольору, 2/16 Gb, який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в коридорі вказаної квартири, діючі умисно, таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не поміченим, взяв з полиці вищевказаний мобільний телефон, після чого, з викраденим мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J4 Plus» золотистого кольору, 2/16 Gb, пішов з вказаної вище квартири, тобто з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми протиправними діями умисно спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1800,00 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , 11.01.2022 року приблизно о 16 години 30 хвилин повернувшись до ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_3 , продовжив розпивати алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв, ОСОБА_3 на полиці в зальній кімнаті вказаної квартири побачив ноутбук марки «Asus D540NА-GQ059T» s/n НОМЕР_1 і в цей час у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме ноутбуку марки «Asus D540NА-GQ059T» s/n НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в зальній кімнаті вказаної квартири, діючі умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не поміченим, взяв з полиці вищевказаний ноутбук, після чого, з викраденим ноутбуком марки «Asus D540NА-GQ059T» s/n НОМЕР_1 , пішов з вказаної вище квартири, тобто з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми протиправними діями умисно спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 8999 гривень.

Загалом, ОСОБА_3 своїми протиправними діями спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 10 799 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Під час досудового розслідування, 04.05.2022 року між потерпілим ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 471 КПК України, була укладена угода про примирення, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, істотних для відповідного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні.

Також обвинувачений та потерпілий дійшли згоди щодо покарання, яке повинен нести обвинувачений, а саме за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі зі звільненням ОСОБА_3 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання, у скоєному він щиро кається, з потерпілим примирився, та останній до нього претензій не має.

Прокурор у судовому засіданні повідомив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, та просив суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання можливості затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до кримінальних проступків та нетяжких злочинів відповідно.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її невиконання, кається у скоєному злочині, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, відповідає положенням Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення.

Таким чином, зміст угоди про примирення, укладеної 04.05.2022 року між потерпілим ОСОБА_6 , та підозрюваним ОСОБА_3 , відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

З обвинуваченого слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 04.05.2022 року між потерпілим ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншого боку, у кримінальному провадженні № 0000032 від 14.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;

за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов не заявлений.
Речові докази у кримінальному провадженні:

-ксерокопію документа на ноутбук «Asus D540N», після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-СD-диск з відеозаписом приміщення ломбарду «Імперіал» від 11.01.2022 року (диск L1158FC) за адресою: АДРЕСА_4 , після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-копію фінансового кредиту № 10.37822/0.11164 від 11.01.2022 року (бланк № 3140925), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J4 Plus», який видав свідок ОСОБА_7 , переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити у власності останнього.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 866 (вісімсот шістдесят шість) грн. 48 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 .