Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2454/17
номер провадження 1-кс/695/263/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні суду у м. Золотоноша матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 про відмову у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_2 від 02.05.2022 щодо доступу до матеріалів кримінального провадження, які перебувають в Черкаському відділенні КНДІСЕ у кримінальному провадженні № 0000733 від 26.11.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області 24.05.2022 надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 від 02.05.2022 у кримінальному провадженні, внесеному 26.11.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000733.

В обґрунтування скарги зазначено, що у провадженні СВ відділу поліції № 2 Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2013 за № 0000733 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 367, ч. 1 ст. 365 КК України. Як зазначено у скарзі, 02.05.2022 заявник звернувся до слідчої СВ відділу поліції № 2 Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 із клопотанням, в якому просив звернутися до експертної установи Черкаського відділення КНДІСЕ для надання відповіді на заяву ОСОБА_2 щодо документів, які були надані слідчим для проведення експертизи. Однак постановою слідчої СВ відділу поліції № 2 Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 від 02.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 . Вважаючи, що оскаржувана постанова винесена протиправно, ОСОБА_2 звернувся з даною скаргою до суду.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя зауважує, що забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України, є однією із загальних засад кримінального провадження, що передбачена ст.24 цього Кодексу і кореспондується зі ст. 55 Конституції України.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність, за змістом якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що у провадженні СВ Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000733 від 26.11.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 365 КК України, та ОСОБА_2 має статус потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.
Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні постановою слідчого призначено почеркознавчу експертизу та скеровано її до виконання до Черкаського відділення Київського НДІСЕ з відповідними документами.
Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник просить скасувати постанову слідчого від 02.05.2022 про відмову у задоволенні клопотання, згідно з якою слідчий відмовив у задоволенні клопотання скаржника від 02.05.2022 щодо доступу до матеріалів кримінального провадження, які перебувають в Черкаському відділенні КНДІСЕ.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК сторонами кримінального провадження є, зокрема з боку обвинувачення слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК. Такими випадками є:

1) відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ст. 340 КПК);

2) зміна прокурором обвинувачення і поставлення питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення чи про зменшення обсягу обвинувачення, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ст. 338 КПК).

У випадках, передбачених ст. 338 і ст. 340 КПК, потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду. В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, зокрема бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК.

З системного аналізу наведених норм, вбачається, що потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, оскільки під час досудового розслідування він не є стороною кримінального провадження, а слідчий суддя відповідно не має права надавати такий дозвіл.

Водночас потерпілий має право ініціювати питання про тимчасовий доступ до речей і документів перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав, та, згідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що відповідно до положень ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Тимчасовий доступ до речей і документів полягає в наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. (стаття 159 КПК України).
Слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:
1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;
2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;
3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
У свою чергу, проведення експертизи це слідча (розшукова) дія, яка проводиться з метою з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження і якщо при цьому необхідні спеціальні знання.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Частиною першою статті 101 КПК України визначено, що висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність (ч. 3 ст. 101 КПК України).
Згідно з ч. 7 ст. 101 КПК України висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.
Частинами дев`ятою та десятою ст. 101 КПК України встановлено, що висновок передається експертом стороні, за клопотанням якої здійснювалася експертиза.
Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.
Також слідчий суддя зауважує, що відповідно до з ч. 1 ст. 69 КПК України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 69 КПК України експерт має право викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких йому не були поставлені запитання.
Експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи. Експерт може відмовитися від давання висновку, якщо поданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків. Заява про відмову має бути вмотивованою (ч. 4 ст. 69 КПК України).
Відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 69 КПК України експерт зобов`язаний, зокрема особисто провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому запитання, а в разі необхідності - роз`яснити його; забезпечити збереження об`єкта експертизи. Якщо дослідження пов`язане з повним або частковим знищенням об`єкта експертизи або зміною його властивостей, експерт повинен одержати на це дозвіл від особи, яка залучила експерта; не розголошувати без дозволу сторони кримінального провадження, яка його залучила, чи суду відомості, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням обов`язків, або не повідомляти будь-кому, крім особи, яка його залучила, чи суду про хід проведення експертизи та її результати.
Водночас, слідчий суддя зауважує, що положеннями КПК України встановлені і інші обмеження щодо розголошення відомостей зазначених у висновку експерта.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 222 КПК України у випадку якщо висновок експерта містить відомості досудового розслідування, інформацію у ньому можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
З системного аналізу наведених норм вбачається, що учасник кримінального провадження у визначених випадках та за наявності письмового дозволу слідчого або прокурора може отримати доступ до інформації, яка міститься у висновку експерта і лише в тому обсязі, в якому слідчий або прокурор визнають за можливе отримати таку інформацію.
При цьому чинним КПК України не передбачено можливість отримання доступу до предметів і речей, відносно яких проводиться експертне дослідження.
Зі змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що скаржник, який є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000733 від 26.11.2013, звертаючись до слідчого із заявою від 02.05.2022 фактично просив зобов`язати судового експерта, яким здійснюється судова почеркознавча експертиза у даному кримінальному провадженні надати доступ до документів, які були надані слідчим для проведення експертизи.

У поданій заяві ОСОБА_2 від 02.05.2022 не навів належного обґрунтування для встановлення, яких саме обставин у даному кримінальному провадженні необхідні вказані документи та не навів даних щодо можливості використання таких документів, як доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, шо вони вже є предметом експертного дослідження, та експертиза по ним станом на день звернення скаржника із заявою до слідчого від 02.05.2022 не була завершена.
Також слідчий суддя зауважує, що на підставі п. 4 ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілий мав право бути присутнім під час призначення слідчим судової експертизи, ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку призначення експертизи, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі.
Зі змісту заяви ОСОБА_2 від 02.05.2022 вбачається, що скаржник фактично оскаржує дії слідчого при призначенні експертизи та направленні матеріалів для її проведення. При цьому, враховуючи, що скаржник звернувся з такою заявою до слідчого, очевидним є те, що право потерпілого бути присутнім при вчиненні слідчим вказаних дій, ставити запитання та робити зауваження було порушено, що може мати наслідком у подальшому визнання висновку експерта недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні.
Однак питання щодо допустимості доказів вирішується судом під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на стадії досудового розслідування не наділений повноваженнями щодо оцінки висновку експерта, за результатами проведення експертизи, яка ще триває.
Водночас, положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, що підлягають оскарженню, та до якого не належить рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, який полягає у наданні доступу до речей і документів, які є предметом експертного дослідження при проведенні експертизи, тобто слідчої (розшукової) дії.
Рішення слідчого або прокурора може бути оскаржене під час досудового розслідування лише тоді, коли це передбачено вимогами кримінального процесуального закону.
Відтак, потерпілий, звертаючись з даною скаргою, обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права.
Таким чином, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що дана скарга не може бути предметом розгляду під час досудового розслідування, виходячи із норм, передбачених главою 26 КПК України.
Крім того, слідчий суддя зауважує, що відповідно до правої позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 02.04.2020 у справі № 161/19398/17, потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, оскільки під час досудового розслідування він не є стороною кримінального провадження, а слідчий суддя відповідно не має права надавати такий дозвіл.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, на підставі викладеного вище слідчий суддя приходить до висновку, що слід відмовити у відкритті провадження з розгляду даної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 про відмову у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_2 від 02.05.2022 щодо доступу до матеріалів кримінального провадження, які перебувають в Черкаському відділенні КНДІСЕ у кримінальному провадженні № 0000733 від 26.11.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 365 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_4