Справа № 169/890/21
Провадження № 1-кп/169/39/22
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ковелі Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з базовою загальною середньою освітою, неодружений, є громадянином України, раніше судимий:

вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2012 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2014 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки;

вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2015 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, на підставі статей 71, 78 Кримінального кодексу України до остаточного покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;

вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2016 року засуджений за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 263, частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, до покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі 02 грудня 2020 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 27 листопада 2021 року близько 16 години 00 хвилин з метою таємного викрадення чужого майна шляхом демонтажу з покрівлі приміщення телятника, що знаходиться по АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , з корисливих мотивів умисно повторно таємно намагався викрасти вісім листів восьмихвильового шиферу, загальною вартістю 573 гривні 36 копійок, які демонтував та склав біля приміщення вказаного телятника, однак, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця у зв`язку з тим, що був виявлений свідком ОСОБА_6 на місці вчинення злочину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і показав, що 27 листопада 2021 року вирішив перекрити дах у господарському приміщенні за своїм місцем проживання. З метою викрадення шиферу поїхав у село Перевісся, де за допомогою молотка, фомки і мотузки демонтував з покрівлі приміщення телятника вісім листів шиферу. Вивезти шифер не встиг, оскільки був виявлений свідком. Вказував, що шкодує про вчинене, та просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, 03 березня 2022 року подав до суду клопотання, в якому вказав, що претензій до обвинуваченого не має, просить розглядати кримінальне провадження без його участі та призначити останньому покарання на розсуд суду.

З урахуванням думки учасників судового розгляду та відповідно до вимог статті 325 Кримінального процесуального кодексу України судом визнано за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілого ОСОБА_5 .

Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, скоїв злочин, передбачений частиною третьою статті 15, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасники судового провадження не заявляли.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Статтею 68 Кримінального кодексу України передбачено, що при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, а при призначенні покарання співучасникам кримінального правопорушення також характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним незакінченого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, ступінь здійснення ним кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких вчинення злочину не було доведено до кінця, особу винного, який є здоровою працездатною особою молодого віку, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, неодружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні в розумінні закону не має, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, попередні його судимості у встановленому законом порядку не зняті і не погашені, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, який, будучи засудженим за вчинення умисних злочинів, звільненим по відбуттю призначеного покарання на шлях виправлення не став та вчинив незакінчений замах на новий умисний корисливий злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Крім цього, при визначенні міри покарання суд також враховує, що на день ухвалення цього вироку обвинувачений декілька місяців перебуває у Громадській організації «Вихід є завжди», дотримується правил внутрішнього розпорядку, зарекомендував себе як слухняний і відповідальний громадянин та намагається змінити своє життя і поведінку.

З огляду на вказане та виходячи із необхідності та достатності покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини другої статті 185 Кримінального кодексу України з урахуванням положень статей 68, 69-1 Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Разом із тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, незакінчений замах на вчинення якого інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, а також інші наведені вище обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе і без відбування покарання, а тому на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільняє обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та з покладенням на нього передбачених статтею 76 Кримінального кодексу України обов`язків.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, на підставі положень статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 14 грудня 2021 року, відповідно до вимог частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України слід скасувати.

Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 Кримінального кодексу України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази:

вісім дерев`яних крокв, вісім листів восьмихвильового шиферу залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 ;

ножівку, сокиру, молоток, дві фомки (ломи), долото, мотузку залишити у володінні обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 грудня 2021 року на вісім дерев`яних крокв, вісім листів восьмихвильового шиферу, ножівку, сокиру, молоток, дві фомки (ломи), долото, мотузку, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий