ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13775/20

Провадження № 11-кп/4820/190/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2021 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від від 12 жовтня 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України неодруженого, утриманців не має, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення з 26 лютого 2020 року до вступу вироку в законну силу, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком чинності, залишено попередній - тримання під вартою.
Постановлено, арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 27.02.2020 року після набрання вироком законної сили - скасувати.
Питання речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, 26 лютого 2020 року в період часу з 02:30 по 08:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно вбив ОСОБА_8 за наступних обставин.
У вказаний день на подвір`ї зазначеного домогосподарства, між ОСОБА_7 та його батьком ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою вбивства, дерев`яною палицею, умисно, з прикладанням сили, наніс вісім ударів в голову, шість ударів в грудну клітку, чотири удари по верхніх кінцівках, та по два удари у ліве та праве стегно ОСОБА_8 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді:
- тупої травми грудної клітини: крововиливу в ділянці реберної дуги справа, двох крововиливів по передній поверхні грудної клітки справа верхній третині, крововиливу по передній поверхні в середній третині грудної клітини зліва, крововиливу в ділянці реберної дуги зліва з переходом на епігастральну ділянку, прямих переломів правої ключиці та першого ребра зліва;
- тупої травми верхніх та нижніх кінцівок: крововиливів по передньо-зовнішній поверхні правого та лівого плечових суглобів, крововиливу по тильній поверхні правої кисті, крововиливу по зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині на фоні якого садно, двох крововиливів по передній поверхні лівого стегна у середній третині та двох крововиливів по передній поверхні правого стегна у верхній третині;
- відкритої тупої травми голови: крововиливу з осадненням спинки носа, перелому кісток носа, забійної рани тім`яно-скроневої ділянки голови справа, забійної рани в надбрівній ділянці зліва, забійної рани в ділянці нижньої щелепи справа, крововиливів в обох наволочних ділянках, крововиливу в скроневій ділянці справа, крововиливу у виличній ділянці справа з переходом на щоку, крововиливу правої вушної раковини справа, по одному крововиливу в лівій скроневій та лівій виличній ділянках, уламкового перелом правої скроневої кістки від якого відходять лінійні переломи на передню та середню черепні ямки та окремого лінійного перелом лівої скроневої кістки, який продовжується на передню черепну ямку, субарахноїдального крововиливу по всіх поверхнях головного мозку, вогнищевого забою головного мозку на базальній поверхні правої скроневої частки та дифузного забою головного мозку в ділянці переднього гіпоталамусу, середнього рівня моста, продовгастого мозку.
В подальшому, через короткий проміжок часу, ОСОБА_8 помер на місці події від отриманої відкритої черепно-мозкової травми: лінійні переломи кісток склепіння та основи черепа, субархноїдальний крововилив, забій головного мозку з ушкодженням життєво важливих центрів головного мозку, які регулюють роботу серцево-судинної та легеневої систем, що в кінцевому результаті і призвело до швидкого настання смерті від зупинки серцево-легеневої діяльності.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати, та ухвалити новий яким його виправдити за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Вважає вирок суду першої інтанції не обґрунтованим та незаконним, його вину у вчиненому злочині не доведено. Відсутні будь-які прямі докази, які б підтвердили його вину. Зі своєм батьком перебував у хороших відносинах, дбав та піклувався про нього. Дуже засмучений і жалкує, що його батька вбили, бажає щоб винні у вчиненому були покарані. Покази свідків зазначені у вироку не відповідають показам, які надавалися у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується наявними доказами, яким суд першої інстанції дав вірну кримінально правову оцінку з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.
Не зважаючи на не визнання вини обвинуваченим у вчиненні умисного вбивства, його вина підтверджується показами свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні, який пояснив що ще до вбивства, потерпілий ОСОБА_8 скаржився йому на сина ОСОБА_7 , говорив про знущання ОСОБА_7 над ним, що останній забирав у нього гроші, не готував йому їжу. Згадував, що коли була мати ОСОБА_7 жива, вона теж скаржилася на сина ОСОБА_7 , вказував, що коли був живий його брат, то ОСОБА_7 бив брата. Говорив брат, що ОСОБА_7 допився до білої гарячки. 26.02.2020 року, коли підійшов двоюрідний брат ОСОБА_7 ОСОБА_10 і на запитання до ОСОБА_7 що ти зробив з батьком? ОСОБА_7 відповів: «Мені сказали що це не мій батько. Це таке кіно було, такий сценарій». За добу перед смертю ОСОБА_8 , у ОСОБА_11 була дивна поведінка, говорив про те що не відбувалося. Також з аудіозапису судового засідання суду першої інстанції від 13.11.2020 року, свідок ОСОБА_10 вказував, що 26.02.2020 року він прийшов до будинку ОСОБА_8 , його мали забирати в будинок пристарілих, де від ОСОБА_9 дізнався про те, що напевне ОСОБА_7 вбив свого батька - ОСОБА_8 . Зайшовши до будинку побачив на ліжку ОСОБА_8 , в якого руки, лице та тулуб були в крові, ознак життя останній не подавав. На його запитання до ОСОБА_12 що ти зробив? ОСОБА_7 відповів «він впав, я його затягнув до хати. З ним кіно знімав.»
Із протоколу про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій №1289т/121/14-2020 від 26.03.2020 року проведених на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Хмельницької області №883т від 03.03.2020 року щодо ОСОБА_7 вбачається, що 03.03.2020 року зафіксовано діалог ОСОБА_7 із своїм співкамерником, під час якого ОСОБА_7 у довільній формі розповідав про те, як між ним та батьком часто відбувались конфлікти, в ході яких батько бив його палицею, в черговий раз під час конфлікту, ОСОБА_7 не втримався і наніс удари палицею батькові по обличчю та голові.
Показання ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що він не наносив ударів батьку, судом першої інстанції визнані неправдивими і розцінені як намір уникнути відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин, оскільки такі показання обвинуваченого є суперечливими, а також не послідовними та повністю спростовуються вищенаведеними доказами.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про непричетність до вбивства потерпілого, оскільки судом першої інстанції було ретельно досліджено докази, що мали значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого при вчинені злочину, суд виходив із сукупності всіх обставин вчиненого діяння та врахував спосіб, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного, що передувала події, стосунки з потерпілим, ставлення обвинуваченого до наслідків вчиненого злочину і прийшов до переконання про наявність у ОСОБА_7 умислу на вбивство потерпілого з мотивів, викликаних особистими неприязними стосунками, оскільки, наносячи велику кількість ударів дерев`яною палицею в життєво важливі органи, обвинувачений не міг не розуміти особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого. Поведінка ж обвинуваченого після вчинення злочину (зокрема не вжиття заходів для надання допомоги потерпілому, його байдуже ставлення до наслідків у вигляді смерті потерпілого) очевидно підтверджує його небажання запобігти таким негативним наслідкам, а відтак спростовує заперечення обвинуваченого з цього приводу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України підтверджується доказами, які дослідженні судом першої інстанції, яким суд дав вірну оцінку з якою погоджується колегія суддів, а саме: показами свідків допитаних в суді першої інстанції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 26.02.2020 року, з оформленими фототаблицями, (а.с.91-115), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.02.2020 року (а.с.152-155).
За висновком судово медичної експертизи №106 від 02.04.2020 року на трупі ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
- відкритої тупої травми голови: крововиливу з осадненням спинки носа, перелому кісток носа, забійної рани тім`яно-скроневої ділянки голови справа, забійної рани в надбрівній ділянці зліва, забійної рани в ділянці нижньої щелепи справа, крововиливів в обох наволочних ділянках, крововиливу в скроневій ділянці справа, крововиливу у виличній ділянці справа з переходом на щоку, крововиливу правої вушної раковини справа, по одному крововиливу в лівій скроневій та лівій виличній ділянках, уламкового перелом правої скроневої кістки від якого відходять лінійні переломи на передню та середню черепні ямки та окремого лінійного перелом лівої скроневої кістки, який продовжується на передню черепну ямку, субарахноїдального крововиливу по всіх поверхнях головного мозку, вогнищевого забою головного мозку на базальній поверхні правої скроневої частки та дифузного забою головного мозку в ділянці переднього гіпоталамусу, середнього рівня моста, продовгастого мозку. Дана травма голови виникла по ударно-ротаційному механізму від неодноразових ударів довгастим твердим тупим предметом округлої форми, яким могла бути дерев`яна палиця, не більш як за 15-30 хвилин до настання смерті та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебуває в прямому причинному зв`язку за настанням смерті;
- тупої травми грудної клітини: крововиливу в ділянці реберної дуги справа, двох крововиливів по передній поверхні грудної клітки справа верхній третині, крововиливу по передній поверхні в середній третині грудної клітини зліва, крововиливу в ділянці реберної дуги зліва з переходом на епігастральну ділянку, прямих переломів правої ключиці та першого ребра зліва, яка виникла від неодноразових ударів довгастим твердим тупим предметом округлої форми, яким могла бути дерев`яна палиця, не більш як за 15-30 хвилин до настання смерті та має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я (більше 21 дня) та в прямому причинному зв`язку за настанням смерті не перебуває;
- тупої травми верхніх та нижніх кінцівок: крововиливів по передньо-зовнішній поверхні правого та лівого плечових суглобів, крововиливу по тильній поверхні правої кисті, крововиливу по зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині на фоні якого садно, двох крововиливів по передній поверхні лівого стегна у середній третині та двох крововиливів по передній поверхні правого стегна у верхній третині, яка виникла від неодноразових ударів довгастим твердим тупим предметом округлої форми, яким могла бути дерев`яна палиця, не більш як за 15-30 хвилин до настання смерті та має ознаки легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я та в прямому причинному зв`язку за настанням смерті не перебувають.
Потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно в область голови не менше вісьмох ударів, по грудній клітині не менше шести ударів, верхнім кінцівкам не менше чотирьох ударів, по два удари по лівому та правому стегнам ніг.
Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми: лінійні переломи кісток склепіння та основи черепа, субархноїдальний крововилив, забій головного мозку з ушкодженням життєво важливих центрів головного мозку, які регулюють роботу серцево-судинної та легеневої систем, що в кінцевому результаті і призвело до швидкого настання смерті від зупинки серцево-легеневої діяльності. Враховуючи характер черепно-мозкової травми виявленої у ОСОБА_8 , врятувати життя потерпілого при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги було маловірогідним. В момент нанесення тілесних ушкоджень тіло ОСОБА_8 могло перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні.
Тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_8 характерних для нанесення кулаками або взутими ногами не виявлено. Можна лише говорити, що лише перелом кісток носа з крововиливом та садном, могли утовритися, як від удару палицею, так і ударах кулаком, взутою ногою. Тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_8 характерних для падіння не виявлено.
Виявлені на тілі ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу по тильній поверхні правої кисті, крововиливу по зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині на фоні якого садно, могло утворитися при самообороні. Після заподіяння усіх ударів в голову можливість здійснення ОСОБА_8 цілеспрямованих дій (ходити, пересуватись) є маловірогідною.
За висновком судово цитологічної експертизи №87 від 26.03.2020 року на лопаті та дерев`яній палиці, вилучених під час огляду місця події, виявлена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_8 .
За висновком судово-медичної експертизи №188 від 03.03.2020 року та додаткової судово-медичної експертизи № 298 від 06.04.2020 року у обстежуваного ОСОБА_7 станом на 26.02.2020 року були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна шкіри з підшкірним крововиливом навколо нього лівої половини лобної ділянки голови, садна шкіри з підшкірним крововиливом навколо нього правої половини підборіддя, крововиливу під слизову оболонку порожнини рота в проекції перехідної складки між нижньою губою та альвеолярними відростками зубів нижньої щелепи справа, 4-х підшкірних крововиливів: передньої поверхні правої половини грудної клітки, задньої поверхні ліктьового суглобу лівої верхньої кінцівки, поверхневого садна шкіри ліктьової поверхні середньої третини передпліччя правої верхньої кінцівки, 4-х поверхневих ран мяких тканин із підшкірними крововиливами навколо них: тильної поверхні правої кисті, в проекції шилоподібного відростка ліктьової кістки правого зап`ясткового суглобу, тильної поверхні основної фаланги 4-го пальця правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки.
Садна шкіри з підшкірним крововиливом навколо нього лівої половини лобної ділянки голови, садна шкіри з підшкірним крововиливом навколо нього правої половини підборіддя, крововиливу під слизову оболонку порожнини рота в проекції перехідної складки між нижньою губою та альвеолярними відростками зубів нижньої щелепи справа, підшкірний крововилив передньої поверхні правої половини грудної клітки обстежуваного могли утворитися від одноразової дії по-дотичній тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар».
Підшкірні крововиливи задньої поверхні ліктьового суглобу лівої верхньої кінцівки, поверхневі рани м`яких тканин із підшкірними крововиливами навколо них тильної поверхні правої кисті та правого зап`ясткового суглобу могли утворитися від триразової дії тупо-загострених країв твердих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар-тертя-поверхневе занурення з роз`єднанням тканин».
Судячи з кольору і стану загоєння цих тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність утворення не менше 6-ти годин (близько 12-ти годин) до початку судово-медичної експертизи 26.02.2020 року.
Локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не є специфічною чи характерною для боротьби чи самооборони.
Властивості тілесних ушкоджень не є специфічними чи характерними для завдання ним ударів кулаками по тілу іншої людини, зокрема, за обставин, які він повідомив під час допиту 26.02.2020 року «наносив удари кулаками рук по тілу ОСОБА_8 »
Вищевказані висновки підтвердив в судовому засіданні суду першої інстанції лікар судово-медичний експерт ОСОБА_13 .
Під час слідчого експеременту, що зафіксовано у відповідному протоколі від 19.03.2020 року та відеозаписі до нього, ОСОБА_7 пояснив, що 26.02.2020 року він батька не чіпав, дана подія мала місце 25.02.2020 року, батько впав на порозі будинку. Далі продемонстрував як батько взяв банку в хліві і почув як банка розбилась, коли вийшов побачив батька ОСОБА_8 , який лежав животом на порозі будинку, а головою до сходів, після чого підняв його, помітив, що в нього розсічено в області лоба та коли вів під руки, батько знов зісковзнув об сходинку та впав на коліна. Надалі завів батька до кімнати, зробив йому чай, в 00:00 год. батько вставав в туалет, але повернувся в свою кімнату. Вказував, що наступного дня, 26.02.2021 року близько 07:00 год. зайшов до кімнати батька, та помітив, що той лежить на ліжку (продемонстрував як), казав до ОСОБА_8 щоб той вставав, проте останній повідомив, що ні, оскільки зараз за ним приїдуть та завезуть його до лікарні. Заперечував, що наносив батькові умисно тілесні ушкодження. Вказував, що пам`ятає, що раніше давав покази, що він наносив тілесні ушкодження батькові, але казав, що наніс батьку лише один удар, коли викидав дрова з гори, то дровина попала батьку в голову. Далі продемонстровував, що з гори викидав дрова та випадково попав батьку в ніс, оскільки йшла кров з носа. Чому раніше давав інші покази пояснити не зміг. Свою вину не визнавав.
За висновком додаткової судово медичної експертизи №3 від 03.04.2020 року з урахуванням даних висновку експерта №106, протоколу проведення слідчого експерименту 19.03.2020 року та протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 26.02.2020 року судом першої інстанції було встановлено, що механізм та локалізація тілесних ушкоджень виявлених на тілі ОСОБА_8 , не відповідає діям відтвореним підозрюваним ОСОБА_7 , під час проведення з ним слідчого експерименту, тому що ОСОБА_8 було заподіяно не менше двадцяти двох ударів в голову, тулуб, верхні та ніжні кінцівки продовгастим предметом округлої форми, а ОСОБА_7 вказував, тільки на дві травмуючи дії, які виникли випадково.
Смерть ОСОБА_8 не могла настати за обставин, які продемонстрував ОСОБА_7 , під час проведення з ним слідчого експерименту, так як смерть ОСОБА_8 настала не пізніше 15-30 хвилин від заподіяння сукупності ударів продовгастим твердим предметом округлої форми в область голови.
Виникнення тілесних ушкоджень виявленних на тілі ОСОБА_8 , за обставин зазначених підозрюваним ОСОБА_7 під час проведення його допиту від 26.02.2020 року частково співпадає з виявленими тілесними ушкодженнями на тілі померлого. Не співпадає кількість ударів нанесених дерев`яною палицею, підозрюваний вказує, що наніс один удар палицею в голову та декілька по тулуб, а при судово-медичній експертизі встановлено, що в голову було нанесенно не менше восьми ударів, а по тулубу не менше 14 ударів. При судово-медичній експертизі на тілі ОСОБА_8 не виявлено тілесних ушкоджень характерних для нанесення кулаками рук, взутими ногами та ушкоджень, які б могли утворитись внаслідок падіння з висоти власного зросту.
Також не співпадає давність виникнення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 стверджує (протокол допиту від 26.02.2020 року), що наносив ушкодження біля 10:00 та 18:00 год. 25.02.2020 року, а вранці батько був ще живий. Згідно судово-медичної експертизи тілесні ушкодження, що призвели до смерті виникли не більше як за 15-30 хвилин до настання смерті, а смерть ОСОБА_8 настала за 8-12 годин до моменту початку проведення експертизи о 14:30 год. 26.02.2020 року, тобто смерть могла настати вранці 26.02.2020 року, як вказує ОСОБА_7 .
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що не всі версії були досліджені, колегія суддів не бере до уваги, оскільки не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Даних про те, що до вчиненого побиття потерпілого могли бути причетні інші особи під час досудового слідства і судового розгляду не встановлено.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про необхідність допиту потерпілого ОСОБА_14 в судовому засіданні, перевірено колегією суддів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_14 не був очевидцем подій і не міг пояснити про обставини події, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, разом з тим не міг бути присутнім в судовому засіданні за станом здоров`я, у зв`язку з чим суд першої інстанції неодноразово відхиляв клопотання про його допит.
Сукупність зібраних та досліджених доказів давали суду підстави для обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 злочину, за який його засуджено, тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбачених ч.1 ст.115 КК України, оскільки не здобуто об`єктивних та реальних доказів його вини, не можуть бути враховані, так як суперечать сукупності досліджених судом першої інстанції доказів, яким суд першої інстанції дав вірну кримінально правову оцінку.

При призначенні покарання суд першої інстанції обгрунтовно призначив покарання згідно вимог ст. 50 КК України та ст. 65 КК України.
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, також характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину.

Обставини, які б пом`якшували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 судом визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Врахувавши вищевикладені обставини, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.115 КК України. Призначене покарання у виді 14 років позбавлення волі, є необхідним для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог КПК України в кримінальному провадженні не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді