Справа № 750/7403/21
Провадження № 1-кс/750/1437/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000052 від 05.05.2021,

В С Т А Н О В И Л А :
Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.07.2021 на майно, власником якого є ОСОБА_4 , або яке перебувало в її користуванні.

В обґрунтування клопотання вказав, що з часу накладення арешту пройшло більше одного року, за цей час були проведені всі необхідні експертизи та інші слідчі дії, подальше зберігання речей є недоцільним, тому в застосуванні заходу у вигляді арешту на майно відпала потреба.

В судовому засіданні адвокат підтримав клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що всі слідчі дії з товаром були проведені, тому він має бути повернутий ОСОБА_4 як тимчасовому власнику, у розпорядженні якої це майно перебувало. Зазначив, що арешт на інший автомобіль в даному кримінальному провадженні, скасовано.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання заперечив.

Заслухавши думку адвоката, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000052 від 05.05.2021, яке розпочате за фактом зловживання службовим становищем посадових осіб митниці при здійсненні ввезення товарів на митну територію України, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.07.2021 було накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході невідкладного обшуку автомобіля «Дачія Логан» днз НОМЕР_1 , проведеного в порядку ст. 233 КПК України.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підставою для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України є відсутність потреби в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення або необґрунтованість його застосування, при цьому, з урахуванням вимог ст. 22 КПК України, доведення цих обставин покладається на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту майна.

Перевіряючи довід представника власника майна адвоката ОСОБА_3 про те, що в даному випадку відпала потреба в застосуванні цього заходу, то слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

В силу ст.41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Слідчий суддя, виходячи із принципу змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не надав суду належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи ту обставину, що на момент розгляду даного клопотання пройшов тривалий час з моменту вилучення та арешту майна, підозра до цього часу не пред`явлена ні ОСОБА_4 , ні будь-якій іншій особі, паспорти, мобільні телефони, банківські картки, документи на автомобіль та сам автомобіль не є безпосереднім об`єктом злочину, який розслідується органом досудового слідства, слідчий суддя прийшла до висновку, про необхідність скасування арешту на зазначене майно.

Разом з цим, слідчий суддя не вбачає законних підстав для скасування арешту з паспорту для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зважаючи на те, що власником/законним користувачем даного документу не є ОСОБА_4 .

Не вбачає слідчий суддя і законних підстав для скасування арешту на продукти харчування та інші товари (крім тих, які зазначені вище), які були вилучені в ході обшуку автомобіля, оскільки ОСОБА_4 не надала жодного належного та допустимого доказу наявності у неї права власності на дане майно.

Крім того, із доданих до клопотання копій судових рішень, які набрали законної сили, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , надаючи пояснення суду, заперечувала належність їй вказаних продуктів харчування та інших товарів, пояснивши, що вони належать невідомому водію, який попросив довезти ці товари за оплату до міста Чернігова.

Тому клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.170-174, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт на :

-папірець з чорновими рукописними записами підрахунками, який перебував у володінні ОСОБА_4 ;
-паспорт для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 FX НОМЕР_2 , який є власністю ОСОБА_4 ;
- картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 , яка перебувала у володінні ОСОБА_4 ;
- картку «Ощадбанк» № НОМЕР_4 строком дії 05/23 на ім`я ОСОБА_4 , яка перебувала у володінні ОСОБА_4 ;
- залишки стартового пакету від номеру НОМЕР_5 , яка перебувала у володінні ОСОБА_4 ;
- довіреність від 24.06.2020 на право управління автомобілем «Дачія Логан» днз НОМЕР_1 виданої ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_4 та поліс страхування серії АР №4966908, яка є власністю ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон «ОРРО» в корпусі чорного кольору з сім картою номер НОМЕР_6 , який перебував у володінні ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон «Айфон» в корпусі чорного кольору з сім картою номер НОМЕР_7 , який перебував у володінні ОСОБА_7 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , а саме автомобіля «Дачія Логан» днз НОМЕР_1 , власником якого указана ОСОБА_6 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебувало у розпорядженні ОСОБА_6 ;
- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_9 , яке є власністю ОСОБА_6 ;
- автомобіля «Дачія Логан» днз НОМЕР_1 , право власності на який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 належить ОСОБА_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , та безпосередньо перебував у користування ОСОБА_4 , який був накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 16.07.2021, повернувши зазначені речі законному власнику/користувачу ОСОБА_4 .
В задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1