ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 685/136/22

Провадження № 11-кп/4820/592/22

Колегія суддів Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 24 січня 2022 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
Вироком Теофіпольського районного суду від 31 травня 2022 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Конотіп Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України, з освітою неповною середньою, одруженого, не працює, військовозобов`язаного, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , має судимості:
-26 травня 2016 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, 17 липня 2017 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
-31 травня 2021 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, судимість не знята та не погашена;
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389 та ст.390-1 КК України та призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України у виді 5 місяців арешту та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України у виді 4 місяці арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_7 за сукупністю злочинів покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Теофіпольського райсуду від 31 травня 2021 року, 5 місяців 15 днів арешту.
Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Речові докази: особову справу ОСОБА_7 на 25 аркушах ухвалено повернути до комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Теофіпольської селищної ради.
За вироком суду, ОСОБА_7 у порушення вимог ст.37 КВК України, абз.1-3 п.п.1 п.3 Розділу VII Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №272/5 від 29.01.2019 будучи ознайомленим з вироком Теофіпольського районного суду від 31.05.2021, з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт на території Теофіпольської селищної ради, повідомленим про правові наслідки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, 10 листопада 2021 року особисто отримав направлення Хмельницького РС №9 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області до Теофіпольської селищної ради для відбування призначеного судом покарання з 15 листопада 2021 року, однак на визначену дату 15.11.2021 діючи умисно, свідомо ігноруючи покладений судом обов`язок, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, не з`явився до Теофіпольської селищної ради без поважних причин, та як наслідок до відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт не приступив, внаслідок чого уповноваженим працівником Хмельницького РС № 9 йому 07.12.2021 винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Надалі на підставі викликів Хмельницького РС № 9 від 21.12.2021 про необхідність з`явитися 30.12.2021 та повторного виклику від 31.12.2021 про необхідність з`явитися 10.01.2022 для повторного вручення направлення до Теофіпольської селищної ради для відбування призначеного судом покарання, підсудний ОСОБА_7 , діючи умисно, продовжуючи свідомо ігнорувати покладений судом обов`язок, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, не з`явився до Хмельницького РС №9 та до Теофіпольської селищної ради без поважних причин та до відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт не приступив, внаслідок чого уповноваженим працівником Хмельницького РС №9 йому 12.01.2022 повторно винесено попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Станом на 24.01.2022 підсудний ОСОБА_7 до Хмельницького РС №9 для отримання повторного направлення до Теофіпольської селищної ради для відбування призначеного судом покарання не з`явився, внаслідок чого уповноважені посадові особи Теофіпольської селищної ради позбавлені можливості розпочати роботу із ОСОБА_7 та виконати обов`язки, передбачені ст.38,42 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст.39 КВК України, а саме: видати розпорядження про початок відбування покарання, закріпити відповідальну особу, ознайомити ОСОБА_7 з правилами охорони праці та технікою безпеки, скласти графік виходу на роботу. Таким чином, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від покарання, призначеного йому вироком Теофіпольського районного суду від 31.05.2021 у виді 150 годин громадських робіт, упродовж листопада- грудня 2021 року та січня 2022 року систематично не виконував встановлених обов`язків, а саме: не з`являвся до Теофіпольської селищної ради за направленням Хмельницького РС №9 для початку відбування покарання у виді громадських робіт та до Хмельницького РС №9 для отримання повторного направлення.

Своїми умисними діями підсудний ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Крім того, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про покладений на нього постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 12.01.2022 року у справі №685/18/22 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП обов`язку пройти програму для кривдників строком 3 місяці, будучи ознайомлений 10.02.2022 службовою особою комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Теофіпольської селищної ради з графіком та правилами її проходження, діючи умисно, маючи реальну можливість проходити Програму, з метою ухилення від її проходження, без поважних причин в обумовленні графіком дні 17.02.2022, 24.02.2022, 03.03.2022, 10.03.2022, 17.03.2022, 24.03.2022 - для проходження програми для кривдників до КУ «Центр надання соціальних послуг» яка розташована за адресою вул. Небесної Сотні, 27, смт Теофіполь (Теофіпольської ТГ) Хмельницького району не з`явився, таким чином умисно ухилився від проходження програми для кривдників.

Своїми діями підсудний ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просив вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2022 року в частині призначення покарання змінити: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України у виді 1 місяця 1 дня арешту, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.309-1 КК України у виді 1 місяця арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 за сукупністю злочинів покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 місяця 1 дня арешту.
На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Теофіпольського районного суду від 31 травня 2021 року 1 місяць 11 днів арешту.
Посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вважає призначене покарання занадто суворим, оскільки своєю бездіяльністю не заподіяв нікому шкоди.
Звертав увагу, що достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів є остаточне покарання у виді арешту строком на 1 місяць 11 днів.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 в заперечення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені вимоги місцевим судом були дотримані повною мірою.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389, ст.390-1 КК України, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій обвинуваченого ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до приписів ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст.69 цього Кодексу.
Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі ст.ст.70 та 71 цього Кодексу.
У випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
В силу вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.
Так, судом першої інстанції враховано що обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується вкрай негативно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї.
Судом першої інстанції враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який неодноразово раніше судимий, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та про підвищену суспільну небезпечність.
Тому висновки суду про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства належним чином мотивовані.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не містить достатніх доводів на підтвердження того, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим через його суворість.
Частиною 1 ст.70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України обвинуваченому призначено покарання у виді 5 місяців арешту, а за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України у виді 4 місяців арешту.

Тому призначене ОСОБА_7 відповідно до вказаних засад покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 місяців арешту, є обґрунтованим.

Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (ч.1 ст.71 КК України).

При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; два дні обмеження волі; три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; вісім годин громадських робіт; одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: два дні обмеження волі; три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт (ч.1 ст.72 КК України).

До покарання за оскаржуваним вироком судом першої інстанції за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Теофіпольського районного суду від 31 травня 2021 року, призначено остаточне покарання 5 місяців 15 днів арешту, що відповідає вимогам ст.71 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, а відтак підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 31 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3