ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1382/22 Справа № 203/3031/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Клюшниковка, Миргородського району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 , (в режимі відеоконфереції),
підозрюваного ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В ИЛА :
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 жовтня 2022 року включно, з визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, тобто в сумі 496200 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що долучені до клопотання докази у провадженні в достатній мірі свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також врахував особу підозрюваного, зокрема його вік, те, що він є військовослужбовцем, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працевлаштований, й дійшов висновку, що тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, може бути мотивом для вчинення дій з переховування від органів досудового розслідування та суду і є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків такого переховування, та незаконного впливу на свідків у провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, тому вважав недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам. Також, суд вважав за можливе застосувати щодо ОСОБА_6 альтернактивний запобіжний захід у вигляді застави, згідно зі ст.182 КПК України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м"який - домашній арешт.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на необґрунтованість ухвали слідчого судді та на порушення судом норм матеріального і процесуального закону. Апелянт зазначає, що суд, застосовуючи щодо ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, безпідставно не взяв до уваги те, підозрюваний раніше не судимий, має стійки соціальні зв`язки, а саме дружину та малолітнього сина віком 9 місяців, реєстрацію та постійне місце проживання, а також те, що ОСОБА_6 добровільно вступив до лав Збройних сил України, що вказує на можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Прокурор, не погоджуючись з апеляційною скаргою захисника, подав до суду заперечення, в яких вказує, що ухвала є законною та обґрунтованою й скасуванню з мотивів, викладених захисником, не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Разом з цим, ч. 3 ст. 183 КПК України встановлено, слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею були дотримані не в повному обсязі.
Апеляційним судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР, розташованим у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000450 від 12.08.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. 22.08.2022 ОСОБА_6 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні цього злочину.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого було постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційни суд вважає, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг скоїти цей злочин.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочину та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання винуватим, у виді позбавлення волі строком до 10 років, особу підозрюваного, його майновий стан, міцність соціальних зв`язків, а також те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виключний випадок, та дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з висновком слідчого судді в частині застосування альтернативногно запобіжного заходу у вигляді застави у визначенному розмірі в 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених стеттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Апеляційний суд вважає, що у провадженні не доведено того, що визначена слідчим суддею сума застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не буде явно непомірною для підозрюваного, та не порушить його права на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, суд, враховуючи те, що визначення розміру застави в таких випадках належить до судової дискреції, й з огляду на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, його сімейного та майнового стану, вважає за можливе визначити у провадженні розмір застави у 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що не перевищує граничний розмір, визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та у цьому випадку буде пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.
Такий розмір застави відповідатиме й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Зогляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і спростовуються вищенаведеним, та скаргу слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати й постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 жовтня 2022 року.
Визначити ОСОБА_6 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 (п"ятдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_6 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому провадженні.
Роз`яснити ОСОБА_9 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4