Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/237/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Казанка Баштанського /на той час - Казанківського/ району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув вищу освіту, є одруженим, неповнолітніх дітей не має, проходе військову службу у Збройних Силах України на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , має військове звання підполковник, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. На початку серпня 2021 року /точні дату та час встановити не видалось за можливе/ ОСОБА_7 звернулась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 з метою визначення належного порядку виконання її сином ОСОБА_8 військового обов`язку з огляду на стверджувану непридатність сина до військової служби за станом здоров`я. Під час розгляду її звернення ОСОБА_4 , отримавши медичні документи на ім`я ОСОБА_8 погодився з ОСОБА_7 про неможливість проходження тим служби за станом здоров`я, але запропонував повернутись до вказаного питання у жовтні, після початку призову.

21 вересня 2021 року близько 08:35 год. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та запропонував зустрітись у м. Миколаєві, куди приїде по роботі, з чим та погодилась. Тoгo ж дня, близько 12:00 год., точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 прибув до ОСОБА_7 на роботу, до головного офісу ТОВ «Кворум Нафта», розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Гречишникова, 52-B. В ході розмови ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_7 про місце перебування ОСОБА_8 , на що ОСОБА_7 повідомила про те, що iї син перебуває у Республіці Польща та не може прибути до України.

2. Тоді в ОСОБА_4 , який не мав повноважень вирішити питання, з яким звернулась ОСОБА_8 , виник злочинний умисел на здійснення впливу на прийняття рішення щодо порядку виконання ОСОБА_8 військового обов`язку в її інтересах особами, уповноваженими на виконання функцій держави, за неправомірну вигоду.

3. Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_4 висловив ОСОБА_7 пропозицію щодо надання йому неправомірної вигоди у вигляді талонів на пальне (газ чи бензин) загальним об`ємом 700 л., за яку він шляхом впливу на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, забезпечить прийняття бажаного для неї рішення щодо порядку виконання її сином ОСОБА_8 військового обов`язку. ОСОБА_7 ж, усвідомлюючи здатність ОСОБА_4 (зокрема внаслідок значущості займаної ним посади, її статусності та можливостей) здійснити вплив на прийняття цього рішення, на цю пропозицію погодилась.

В подальшому протягом періоду з 21 по 30 вересня 2021 року внаслідок перемовин ОСОБА_4 та ОСОБА_8 домовились про те, що та здійснить купівлю талонів на пальне на ім`я вказаної ОСОБА_4 особи ОСОБА_9 - та передасть придбані талони особисто ОСОБА_4 .

4. 06 жовтня 2021 року о 12:12 год., ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та домовився зустрітись з нею у кафе «Челентано», розташованого за адресою: місто Миколаїв, вул. 1 Воєнна, 5-А.

Під час цієї зустрічі 06 жовтня 2021 року о 12:53 год. - перебуваючи біля будівлі кафе «Челентано», ОСОБА_4 , запросив ОСОБА_7 присісти до його особистого автомобілю марки «KIA» державний номерний знак НОМЕР_1 , де й одержав від неї неправомірну вигоду для себе у вигляді талонів на пальне загальним об`ємом 700 л. на загальну суму 16.665 грн. 55 коп..

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

1. Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України - як пропозиція здійснити вплив за надання неправомірної вигоди та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

І. Щодо фактично вчинених протиправних дій..

1. Під час досудового розслідування 10 грудня 2021 року - між прокурором та обвинуваченим в присутності захисника була укладена угода про визнання винуватості, у якій ОСОБА_4 визнав факт отримання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди за: "Вирішення питання про видачу ОСОБА_8 документів про звільнення від проходження служби в ЗСУ за станом здоров`я" у вигляді талонів на пальне загальним об`ємом 700 л. вартістю 16.665 грн. 55 коп.

Під час підготовчого провадження умови укладеної угоди були уточненими, проте у вказаній частині змін вони не зазнали.

2. Під час підготовчого провадження обвинувачений підтвердив ці ж обставини та наполягав на тому, що такі обставини мали місце в дійсності.

3. На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що ОСОБА_4 усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним
Так, судом йому двічі роз`яснені суть обвинувачення та права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки як судового розгляду в повному обсязі, так й - укладання угоди.
Проте ОСОБА_4 , усвідомивши свої права у суді, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної угоди.

4. Доказів на спростування факту отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за вирішення вказаного питання, сторонами кримінального провадження, зокрема, захистом, суду не надано.

5. До того ж, законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії; умови угоди не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.

Отже, факт отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за здійснення впливу на прийняття рішення щодо порядку виконання її сином ОСОБА_8 військового обов`язку в її інтересах особами, уповноваженими на виконання функцій держави суд вважає доведеним.

ІІ. Щодо наявності в цих діях складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України.

Частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України запроваджена кримінальна відповідальність, зокрема, за одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, або пропозицію здійснити вплив за надання такої вигоди.
Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду у постанові від 29 березня 2021 року у справі № 554/5090/16-к (провадження № 51-1878кмо20) сформулював висновок щодо застосування положень статті 3692 Кримінального Кодексу України, відповідно до якого:
Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК, є будь-яка фізична осудна особа, що досягла віку кримінальної відповідальності на момент його вчинення, яка, за усвідомленням того, хто пропонує, обіцяє або надає неправомірну вигоду, здатна здійснити реальний вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування.
За відсутності змістовної складової примітки ст. 369-2 КК через посилання в ній на пункти 1 - 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», що втратив чинність на момент вчинення злочину, правозастосовник має підстави вважати поняття «особа, уповноважена на виконання функцій держави» оціночним і встановлювати його зміст за правилами вузького підходу до тлумачення
З огляду на таке стосовно обставин цього кримінального провадження суд відзначає наступне.

1. ОСОБА_4 під час судового засідання підтримав угоду, відповідно до якої він вчинив перелічені вище дії, розраховуючи саме на свою впливовість, але не на використання свого службового становища та по суті пояснив, що під час вчинення цих дій розраховував саме на свій авторитет та не мав повноважень щодо вирішення поставленого ОСОБА_7 питання.
Судом обвинуваченому та його захиснику роз`яснені наслідки такого а також право ОСОБА_4 на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести факт вчинення ним саме вказаного в угоді злочину.
Проте ОСОБА_4 , усвідомивши свої права у суді, зокрема - наслідки такої позиції на вчиненні ним вказаних в угоді дій саме з розрахунку на свою "впливовість" наполягав, так само, як й на затвердженні укладеної під час досудового розслідування угоди.
Таке дозволяє стверджувати, що змістом дій ОСОБА_4 було корисливе зловживання саме своїм реальним впливом з метою отримання від компетентних органів державної влади рішення в інтересах ОСОБА_7 .

2. Та обставина, що за усвідомленням ОСОБА_7 . ОСОБА_4 був здатним здійснити реальний вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, задля отримання бажаного для неї рішення, жодних сумнівів не викликає.

3. Належність осіб, уповноважених приймати рішення щодо порядку виконання особами військового обов`язку /зняття з військового обліку, надання відстрочки від призову на військову службу за станом здоров`я тощо/ до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, навіть при вузькому підході до тлумачення цього терміну, сумнівів не викликає, адже випливає з сутності військової служби та військового обов`язку громадян.

Виходячи з цього, суд за обставин цього кримінального провадження (а саме з огляду на позицію обвинуваченого та укладену ним угоду) вважає наявність в діях обвинуваченого специфічних ознак, що визначають діяння, як передбачене саме статтею 3692 Кримінального Кодексу України, доведеною.

ІІІ......Суд також відзначає, що з огляду на наведені обставини підстави для висновку про те, що надана на розгляд суду угода є укладеною за відсутності підстав для визнання винуватості та через таке - для відмови у її затвердженні - є відсутніми.

За такого, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення.

І......Вирішуючи питання про можливість зміни обвинувачення ОСОБА_4 у вироку суду відповідно до встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, суд виходить з вимог кримінального процесуального законодавства, а також встановлює, чи матиме така зміна наслідок у вигляді порушення прав учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.

1. При цьому суд виходить, перш за все, з настанов, що викладені у частині 6 пункту 12 Постанови № 13 від 11 грудня 2015 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод", відповідно до яких:

Якщо в угоді наявні недоліки, які за своїм змістом не є суттєвими, зокрема угода вміщує суперечності, неточності, що обумовлено, переважно, правовою необізнаністю сторін, з огляду на заборону, передбачену ч. 8 ст. 474 КПК, щодо повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні правильним видається надання судом можливості сторонам уточнення укладеної угоди, внесення відповідних змін до її змісту. При цьому такі зміни мають бути погоджені між сторонами, відображені в журналі судового засідання, технічному записі та судовому рішенні.

2. Також суд виходе з вимог статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться, зокрема, лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, окрім випадків, що прямо передбачені у законі.

Зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

3. До того ж, суд враховує правову позицію, що викладена у Постанові Верховного суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, яка є обов`язковою для застосування.

У вказаній постанові Верховний Суд України зазначає, що у міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини та основних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини 3 статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглянутої справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття "обвинувачення" національними судами.

З огляду на це Верховний Суд України у вказаній постанові зазначив, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення, зокрема, для реалізації права на захист.

Само ж обвинувачення складається з трьох складових - фабули обвинувачення /тобто - виклад фактичних обставин вчиненого злочину/ яка є фактичною моделлю злочину, а також - юридичного формулювання: формули /тобто - правової кваліфікації/ та формулювання обвинувачення /тобто - формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України/, яке є правовою моделлю злочину, вказівкою на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому наведені в обвинуваченні фактичні дані в своїй сукупності мають вичерпно визначати кожен з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, має надати можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Наведене доводить, що зміною обвинувачення є такі зміни його фабули (тобто - фактичної моделі), що призводять до зміни елементів складу кримінального правопорушення, що, в свою чергу, тягне зміну у формулюванні вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, а за такого - його правової кваліфікації.

4. При цьому очевидним є те, що у разі виходу за межі обвинувачення у вироку суду зміна фабули обвинувачення порушуватиме право обвинуваченого на захист у разі, якщо він, не знаючи, що встановлені судом факти будуть інтерпретовані інакше, в зв`язку з таким встановленням був позбавлений права здійснити своє право на захист.

ІІ......З огляду на наведене, питання про можливість зміни обвинувачення ОСОБА_4 суд вирішує таким чином.

1. Наданий на розгляд суду обвинувальний акт та відповідний йому опис суті обвинувачення в угоді про визнання винуватості є викладеним невдало, зокрема буяє надмірним описом як статусу обвинуваченого, так й деталей вчиненого ним злочину. Внаслідок такого як обвинувальний акт, так й опис суті обвинувачення в угоді є перевантаженими обставинами, що не мають відношення до елементів складу вчиненого обвинуваченим злочину, хоча в той же час ускладнюють сприйняття їх змісту. До того ж, внаслідок такого перевантаження сформульоване обвинувачення, здебільшого у зайвих деталях містить низку суперечностей.

При цьому виключення з обвинувачення зайвих обставин та деталей вочевидь не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого та відповідає змісту процитованих вище настанов Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України

З огляду на таке зайві обставини та деталі суд вважає за необхідне з наданого суду обвинувачення виключити.

2. Далі, у висунутому ОСОБА_4 обвинуваченні зазначається, що метою використання обвинуваченим впливу було "вирішити питання про видачу ОСОБА_8 документів про звільнення від проходження служби в ЗСУ за станом здоров`я"
Проте, таке висловлювання само по собі не узгоджується із вимогами діючого законодавства, адже "звільнення від проходження служби в ЗСУ жодним нормативним актом, що регламентує порядок проходження військової служби, виконання військового обов`язку або ведення військового обліку не передбачене.

За такого суд вважає за необхідне у вироку суду викласти ці обставини більш наближено до вимог діючого законодавства а саме визначити метою використання обвинуваченим впливу прийняття рішення щодо порядку виконання ОСОБА_8 військового обов`язку.
Таке формулювання відповідає сутності та змісту досягнутої між сторонами угоди та не тягне погіршення становища обвинуваченого.

До того ж, уточнення обвинувачення таким чином відповідає змісту процитованих вище настанов Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України

З огляду на таке суд вважає за доцільне, не ухвалюючи про відмову у задоволенні угоди з цієї причини, уточнити відповідним чином зміст висунутого обвинувачення у вироку суду.

3. У висунутому ОСОБА_4 обвинуваченні зазначається, що той мав на меті чинити вплив на членів військової лікарської комісії.

Під час розгляду угоди сторонами в цій частині узгоджене уточнення обвинувачення, відповідно до нової редакції наданої сторонами угоди обвинувачений мав чинити вплив на начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стосовно цієї обставини суд відзначає, що, як зазначалось вище, особи, які мають повноваження приймати рішення (або мовою висунутого обвинувачення - "вирішувати питання ") щодо порядку виконання військового обов`язку, з огляду на сутність військової служби та військового обов`язку громадян, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

За такого сама по собі вказівка на зміст рішення (або ж мовою обвинувачення на зміст "питання") в цьому випадку є достатньою для опису елементів складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 3692 Кримінального Кодексу України, а перелік конкретних адресатів впливу для кваліфікацій дій особи за цією статтею є зайвим. Та обставини зміни обвинувачення під час судового провадження доводять, що ця теза підтримується сторонами угоди, зокрема захистом.

За такого суд вважає за можливе посилання про конкретних осіб адресатів впливу з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення у вироку суду виключити.
При цьому суд враховує, що таке виключення не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого та в цьому випадку відповідає змісту процитованих вище настанов Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України.

Обставин, які пом`якшують покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття, а також сприяння ним у досудовому розслідуванні та судовому розгляді цього кримінального провадження.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження, не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

1. Сторонами угоди узгоджене покарання у вигляді у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 34.000 гривень).

2. На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.
До того ж, запропонований сторонами порядок призначення покарання відповідає вимогам кримінального закону.
За такого суд приходить до висновку про необхідність призначення обумовленого сторонами покарання.

Вирішення питання про речові докази.

1. Речові докази у справі:
-талони на бензин у кількості 21 шт., загальним об`ємом, відповідно до позначень на лицьовій стороні, 350 л. (20 л. 12 шт., 15 л. 4 шт., 10 л. 5 шт.), номери: К16508, К04367, К52969, К11500, К52523, К17505, К11740, К16947, К04397, К51869, К04118, К51648, К10442, К51470, К04957, К51985, К16288, К16658, К05457, К17845, К52129;

-талони на газ у кількості 20 шт., загальним об`ємом, відповідно до позначень на лицьовій стороні, 350 л. (20 л. 15 шт., 10 л. 5 шт.), номери: К30677, К32693, К30291, К39588, К41558, К40941, К40308, К30409, К38963, К32876, К59534, К30205, К59533, К30876, К59532, К41697, К59531, К40912, К39651, К59530.

- як майно, що були предметом кримінального правопорушення, на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України, статей 961, 962 Кримінального Кодексу України та відповідно до умов досягнутої між сторонами угоди слід конфіскувати у власність держави.

2. Речові докази у справі - автомобіль марки «KIA» модель «SPORTAGE», 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та посвідчення особи офіцера серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 - як предмети, що не містять на собі слідів злочину, на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України та відповідно до умов заявленої угоди слід повернути їх власнику - ОСОБА_10 .

3. Речовий доказ у справі мобільний телефон марки Samsung модель Galaxy J2 серійний номер НОМЕР_3 , IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 - як предмет, що не містить на собі слідів злочину, на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути їх власнику - ОСОБА_10 .

Вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 від 07 жовтня 2021 року (справа № 490/7585/21, провадження № 1 кс/490/4330/2021) відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Цією ж ухвалою була визначена сума застави у розмірі 250.000 грн., за умови внесення якої обвинувачений підлягав звільненню з-під варти.
11 жовтня 2021 року за квитанцією № 98 від 08 жовтня 2021 року визначена судом сума застави обвинуваченим була внесена, з огляду на що обвинувачений був звільнений з-під варти.
У зв`язку із тим, що цим вироком кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 завершується, підстави для подальшого застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави є відсутніми.
З огляду на таке обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід слід скасувати, а внесену ним суму застави - повернути заставодавцю.

2. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 (справа № 490/7585/21, провадження № 1 кс/490/4338/2021) накладений арешт на:
-талони на бензин у кількості 21 шт., загальним об`ємом, відповідно до позначень на лицьовій стороні, 350 л. (20 л. 12 шт., 15 л. 4 шт., 10 л. 5 шт.), номери: К16508, К04367, К52969, К11500, К52523, К17505, К11740, К16947, К04397, К51869, К04118, К51648, К10442, К51470, К04957, К51985, К16288, К16658, К05457, К17845, К52129;

-талони на газ у кількості 20 шт., загальним об`ємом, відповідно до позначень на лицьовій стороні, 350 л. (20 л. 15 шт., 10 л. 5 шт.), номери: К30677, К32693, К30291, К39588, К41558, К40941, К40308, К30409, К38963, К32876, К59534, К30205, К59533, К30876, К59532, К41697, К59531, К40912, К39651, К59530.
Наразі судом ухвалюється про спеціальну конфіскацію цього майна.

За такого передбачені частиною 4 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України є відсутніми.

3. Ухвалою від 11 жовтня 2021 року слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 (справа № 490/7585/21, провадження № 1 кс/490/4338/2021) накладений арешт на автомобіль марки «KIA» модель «SPORTAGE», 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Наразі конфіскація цього майна судом не призначається; судом ухвалюється про повернення цього автомобіля обвинуваченому через відсутність на ньому слідів кримінального правопорушення.

З огляду на таке потреба у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження наразі є відсутньою.

Відповідно до статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого арешт, накладений на це майно під час досудового розслідування, слід скасувати.

4. Ухвалою від 11 жовтня 2021 року слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 (справа № 490/7585/21, провадження № 1 кс/490/4336/2021) накладений арешт на посвідчення особи офіцера серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 та мобільний телефон марки Samsung модель Galaxy J2 серійний номер НОМЕР_3 , IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 .
Наразі конфіскація цього майна судом не призначається; судом ухвалюється про повернення цього автомобіля обвинуваченому через відсутність на ньому слідів кримінального правопорушення.

З огляду на таке потреба у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження наразі є відсутньою.

Відповідно до статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого арешт, накладений на це майно під час досудового розслідування, слід скасувати.

Судові витрати в межах цього кримінального провадження відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 475 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 грудня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_12 та прокурором /в редакції від 22 вересня 2022 року/.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 3632 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 2.000 /двох тисяч/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 34.000 грн.)
Застосувати спеціальну конфіскацію; конфіскувати у власність держави:
-талони на бензин у кількості 21 шт., загальним об`ємом, відповідно до позначень на лицьовій стороні, 350 л. (20 л. 12 шт., 15 л. 4 шт., 10 л. 5 шт.), номери: К16508, К04367, К52969, К11500, К52523, К17505, К11740, К16947, К04397, К51869, К04118, К51648, К10442, К51470, К04957, К51985, К16288, К16658, К05457, К17845, К52129;

-талони на газ у кількості 20 шт., загальним об`ємом, відповідно до позначень на лицьовій стороні, 350 л. (20 л. 15 шт., 10 л. 5 шт.), номери: К30677, К32693, К30291, К39588, К41558, К40941, К40308, К30409, К38963, К32876, К59534, К30205, К59533, К30876, К59532, К41697, К59531, К40912, К39651, К59530.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави - скасувати.
Заставу у сумі 250.000 грн. /двісті п`ятдесят тисяч грн./, внесену за ОСОБА_4 відповідно до квитанції № 98 від 08 жовтня 2021 року повернути заставодавцеві ОСОБА_13 .

Речові докази у справі - автомобіль марки «KIA» модель «SPORTAGE», 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , посвідчення особи офіцера серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_10 та мобільний телефон марки Samsung модель Galaxy J2 серійний номер НОМЕР_3 , IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 - повернути ОСОБА_10 .

Арешт, накладений ухвалою від 11 жовтня 2021 року слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 (справа № 490/7585/21, провадження № 1 кс/490/4338/2021) на автомобіль марки «KIA» модель «SPORTAGE», 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою від 11 жовтня 2021 року слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 (справа № 490/7585/21, провадження № 1 кс/490/4336/2021) на посвідчення особи офіцера серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 та мобільний телефон марки Samsung модель Galaxy J2 серійний номер НОМЕР_3 , IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 - скасувати.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_14 =

23.09.2022