У Х В А Л А

19 жовтня 2022 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача про відмову у визнанні потерпілим,

за участю: заявника ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування якої зокрема зазначив, що 26.09.2022 р. дізнавачем СД ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні за №0001102 від 20.08.2021р., оскільки не було надано документів, які підтверджують факт завдання збитків. Вказував, що дізнавачем, в порушення вимог ст.55, 110 КПК України, у постанові не наведено жодної очевидної, підтвердженої матеріалами провадження, підстави відмови у визнанні потерпілим, зокрема не зазначено жодного доказу наявності чи відсутності матеріальної шкоди. Дізнавачем було лише проаналізовано зміст заяви про залучення його до провадження як потерпілого, однак не вжито заходів для належної перевірки викладених у ній фактів, що вплинуло на прийняття рішення про відмову без належної мотивації. Посилаючись на викладене, просив слідчого суддю: 1) скасувати постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим винесену 26.09.2022 р. дізнавачем СД ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0001102 від 20.08.2021 р.; 2) зобов`язати дізнавача ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 дослідити та перевірити надані ОСОБА_3 докази, щодо завдання йому шкоди й прийняти вмотивоване процесуальне рішення.

В судовому засіданні, заявник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити. Пояснив, що ним допущена описка у клопотанні, замість дати 23.09.2022, помилково зазначив 23.02.2022.

Дізнавача в судове засідання не з`явився, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши скаргу з доданими до неї матеріалами та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що Одеським РУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001102 від 20.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.358 КК України, кримінальна відповідальність настає за складання чи видачу працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, складання чи видачу приватним підприємцем, аудитором, експертом, оцінювачем, адвокатом, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем або іншою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних чи адміністративних послуг, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, підроблення з метою використання або збуту посвідчень, інших офіційних документів, що складені у визначеній законом формі та містять передбачені законом реквізити, виготовлення підроблених офіційних печаток, штампів чи бланків з метою їх збуту або їх збут чи збут завідомо підроблених офіційних документів, у тому числі особистих документів особи.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні, може бути зокрема фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З матеріалів скарги вбачається, що 23.09.2022 року ОСОБА_3 звернувся до дізнавача Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 з клопотанням про залучення його до кримінального провадження №0001102 від 20.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України, як потерпілого.

Постановою дізнавача від 26.09.2022 року, в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Вказана постанова мотивована зокрема тим, що під досудового розслідування заявником ОСОБА_3 було надано не достатньо доказів щодо підтвердження будь-яких нанесених збитків.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час, з постанови дізнавача не вбачається, на підставі яких доказів він зробив висновок про відсутність завдання шкоди, зокрема моральної або майнової, ОСОБА_3 внаслідок підроблення документів.

Не спростовані дізнавачем їй доводи ОСОБА_3 про безпідставність взаємозв`язку між підробленням документів та понесених ОСОБА_3 витрат, яких він зробив для відновлення свого порушеного права та про які вказував у поданому клопотанні.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга ОСОБА_3 в частині скасування постанови дізнавача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частина ч.1 ст.40-1 КПК України встановлює, що дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання, а ч.2 цієї статті надає дізнавачу повноваження на вчинення певних процесуальних, у тому числі слідчих (розшукових) дій, при проведенні дізнання.

При цьому, ч.4 ст.40-1 КПК України передбачає, що дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

В той же час, вимоги щодо оцінки доказів, викладені у ст.94 КПК України, згідно з якою, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга ОСОБА_3 в частині зобов`язання дізнавача дослідити та перевірити надані докази й прийняти відповідне рішення є необґрунтованою щодо завданої шкоди не входить до повноважень слідчого судді під час досудового розсліду, оскільки лише особи, вказані у ст.ст.36, 39-1 КПК України наділені такими правами.

Отже, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 в частині зобов`язання дізнавача дослідити та перевірити надані докази є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

2. Постанову дізнавача Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26.09.2022 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0001102 від 20.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.358 КК України скасувати.

3. В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

4. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1