Дата документу 13.05.2022 Справа № 554/2111/22
Провадження № 1-кс/554/4451/2022
У Х В А Л А
13 травня 2022 року м. Полтава
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 14.03.2022 року по 21.03.2022 року, під час пересилання нової та б/у продукції торгової марки Apple з складу, що розташований в АДРЕСА_1 , до відділення Нової Пошти № НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому до АДРЕСА_3 , невідомі особи здійснили крадіжку майна належного ОСОБА_4 , фізичній особі підприємцю (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), а саме мобільної техніки торгової марки Apple, чим завдали останньому матеріальних збитків у великих розмірах.
У свої показах потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що товар відвозився із складу, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Воробйова, 23, до м. Полтава, де його через відділення Нової пошти №2, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 26, було надіслано до відділення Нової Пошти №3, за місцем розташування: м. Львів, вул. Угорська, 22. Під час огляду товару в м. Львів було виявлено відсутність частини товару, а саме в коробках замість мобільних телефонів були бутилі із водою. Враховуючи це, останній вважає, що даний товар могли викрасти під час пересилки товару на розподільних пунктах Нової Пошти.
Останній надав підтверджуючі документи в яких вказано найменування викраденого товару, модель, марка, ІМЕІ та окрас.
Під час проведення досудового розслідування, оперативним шляхом було встановлено місце знаходження мобільних телефонів марки Apple iPhone 7, 128Gb, яким користувався ОСОБА_7 та який був куплений у невідомої особи.
В ході проведення огляду, за добровільно написаною заявою ОСОБА_7 , від 11.05.2022 року було оглянуто та вилучено надані ним мобільні телефони, які мають значення до досудового розслідування, а саме:
Постановою про визнання речовим доказом від 11.05.2022 року, вилучені мобільні телефони під час огляду від 11.05.2022 року були визнані речовим доказом, оскільки останні мають значення для подальшого досудового розслідування та проведення відповідних експертних досліджень та інших слідчих (розшукових) дій.
Необхідність накладення арешту на оглянуту та вилучену річ обґрунтовується тим, що вказана річ (предмет) мають індивідуальні ознаки, являються предметом злочину, а також для забезпечення збереженняречових доказів, у зв`язку з необхідністю проведення відповідних слідчих дій та експертних досліджень (комп`ютерно-технічної експертизи, товарознавчої експертизи та інших), вказана річ повинна зберігатися у камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області з метою встановлення повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування у кримінальному провадженні, для встановлення всіх обставин вчиненого злочину.
На разі неможливо провести слідчі дії із вилученим товаром та потерпілим, оскільки останній перебуває на території Закарпатської області та не має можливості ближчим часом прибути до СУ ГУНП в Полтавській області, за місцем розташування
На підставі викладеного, слідчий просить задовольнити клопотання.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти накладення арешту не заперечував.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 14.03.2022 року по 21.03.2022 року, під час пересилання нової та б/у продукції торгової марки Apple з складу, що розташований в АДРЕСА_1 , до відділення Нової Пошти № НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та вподальшому до АДРЕСА_3 , невідомі особи здійснили крадіжку майна належного ОСОБА_4 , фізичній особі підприємцю (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), а саме мобільної техніки торгової марки Apple, чим завдали останньому матеріальних збитків у великих розмірах.
В ході проведення огляду, за добровільно написаною заявою ОСОБА_7 , від 11.05.2022 року було оглянуто та вилучено надані ним мобільні телефони, які мають значення до досудового розслідування, а саме:
Слідчим доведено, що майно, вилучене під час проведення огляду від 11.05.2022 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Постановою про визнання речовим доказом від 11.05.2022 року, вилучені мобільні телефон під час огляду від 11.05.2022 року були визнані речовим доказом, оскільки мають значення для подальшого досудового розслідування та проведення відповідних експертних досліджень та інших слідчих (розшукових) дій.
Вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 11.05.2022 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1