Номер провадження: 11-кп/813/1088/22
Номер справи місцевого суду: 521/3783/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2022 у кримінальному провадженні №00000069, внесеному до ЄРДР 13.01.2019 якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грибівка, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2022 на стадії судового розгляду продовжено строк дії обраного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29.04.2022 року включно, без визначення розміру застави.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю вчинених злочині, ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що заявлені прокурором ризики є недоведеними, а висунете обвинувачення жодним чином не підтверджується матеріалами справи. Вказує, що має постійне місце проживання на території Одеської області.

Просить ухвалу суду скасувати та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , зазначає, що заявлені прокурором ризики є недоведеними, а висунете обвинувачення жодним чином не підтверджується матеріалами справи. Вказує, що має постійне місце проживання на території Одеської області.

За результатом розгляду скарги, просить ухвалу суду скасувати та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Положеннями ч. 4 ст. 4221 КПК України визначено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, до початку судового розгляду від прокурора ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності сторони обвинувачення та захисника.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення захисника та обвинувачених, які підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 422-1 передбачено можливість та порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Частиною другою ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Щодо доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо відсутності доказів у вчинені ними інкримінованих за ч. 2 ст. 187; ч. 3 ст. 289 КК України злочинів, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Встановлення вини особи (осіб) у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень на цьому етапі кримінального провадження є виключною прерогативою суду першої інстанції, на розгляді якого перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000069, внесеному до ЄРДР 13.01.2019, відтак, рішення щодо доведеності або недоведеності вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , може бути ухвалено за результатами проведення всебічного, повного та неупередженого судового провадження у суді першої інстанції, за результатами якого кожному доказу, показам свідків буде надана оцінка окремо та у їх сукупності, і прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Водночас, на теперішній час апеляційний суд неуповноважений досліджувати будь-які докази, допитувати свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, давати оцінку таким поясненням, встановлювати факти щодо правильності кваліфікації інкримінованих злочинів.
Щодо доводів обвинувачених про відсутність заявлених прокурором ризиків, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними з наступних підстав.

З наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є громадянами України, не одружені, не працевлаштовані та проживають у Одеській області, обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованих їм злочинів та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватими, можуть здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані їм тяжкий та особливо тяжкий злочини.
Апеляційний суд вважає доведеним стороною обвинувачення існування заявленого ризику можливого впливу на потерпілих, свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань, враховуючи вчинення інкримінованих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.

При цьому апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з заволодінням чужого майна, оскільки не працюють та шляхи надходження їх доходів для життєдіяльності не відомі.

Таким чином, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту щодо невмотивованості та необґрунтованості ризиків, оскільки районним судом зазначені обставини, які на думку районного суду свідчать про існування встановлених вище ризиків, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної поведінки обвинувачених.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд, всупереч доводів апеляційних скарг, вважає, що висновки суду, щодо необхідності продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про осіб обвинувачених та наявність встановлених вище ризиків, можливого перешкоджання кримінальному провадженню виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою. Застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі неможливо, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснень сторони захисту, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції тривалий час, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2022 якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України - залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків при розгляді даного кримінального провадження відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4