Справа № 185/1346/18
Провадження № 1-кп/185/276/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2022 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши, у підготовчому, відкритому судовому засіданні, під час запровадженого Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0002042 від 05 серпня 2016 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владикавказа, РФ, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, працюючого ТОВ «Плюс», має на утриманні двох неповнолітніх дітей, РНОКПП невідомо, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що 24 лютого 2016 року о 20.00 год., знаходився біля 4 під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла словесна сварка, через те, що ОСОБА_6 обізвав його крадієм. В ході вказаної сварки у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи умисно, стоячи напроти останнього, охопив потерпілого ОСОБА_6 правою рукою за шию та підставив йому підніжку, після якої ОСОБА_6 впав на ліву сторону бетонного покриття, потім сів зверху на потерпілого та наніс не менше п`яти ударів кулаками рук по обличчю ОСОБА_6 , після чого дії ОСОБА_4 були припинені свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які за ознакою тривалого розладу здоров`я (тривалого розладу функції лівої нижньої кінцівки), тривалістю понад три тижні (більше 21 дня), відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразилися уумисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, органом досудового розслідування кваліфіковані зач. 1 ст. 122 КК України.

Під час судового засідання захисник надав письмове клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , якому головуючим роз`яснені правові наслідки застосування ч.1 ст.49 КК України, підтримав власне клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , підлягає закриттю. При цьому суд виходить з наступного.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частини другої статті 284 цього Кодексу.

За приписом частини 4 статті 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з положенням п. 3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст.12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Виходячи з того, що з дня вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, за який передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років, тобто, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких злочинів, - минуло понад п`ять років, його клопотання підлягає задоволенню з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.49 КК України.

За приписом вказаної статті кримінального закону і п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що є обов`язковим видом звільнення.

Під час закриття провадження у справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що лише при ухвалені обвинувального вироку, постановлені ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків, та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідно до 129 КПК України суд залишає без розгляду.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 124, 129, 284, 286, 363, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002042 від 05 серпня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрити у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання ухвалою законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальних збитків, та моральної шкоди, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідно до 129 КПК України залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1