ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1803/22 Справа № 191/31/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2022 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою відмовлено у задоволені клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст.81 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції йому було відмовлено у розгляді провадження за участю захисника, окрім того, суд не в повному обсязі дослідив матеріали, які характеризують його особу, та щодо стану його здоров`я.

Зазначає, що, за наявними в адміністрації установи виконання покарань документами, він характеризується позитивно, що свідчить про його виправлення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2022 року відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_8 раніше був неодноразово засуджений за особливо тяжкі та тяжкі злочини, проте на шлях виправлення не став та вчинив знов особливо тяжкий злочин, за весь період відбування покарання, починаючи з 2009 року має лише 3 заохочення, останнє отримано у липні 2021 року, характеризується задовільно, і хоча не працевлаштований у зв`язку з нехваткою виробничих потужностей та є інвалідом 3 групи, суд не вважає доведеною поведінку засудженого, яка б вказувала, що він не тільки змінився, а й став на шлях виправлення, та дійшов висновку, що застосування до ОСОБА_8 на цей час умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу засудженого, думку прокурора, яка заперечувала щодо задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.
Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_8 за час його перебування в СІЗО м. Харків характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час перебування в ДУ Синельниківська виправна колонія № 94 характеризується задовільно, має 3 заохочення, стягнень не має. Працевлаштований на виробництві. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи виконання покарань ставиться з розумінням. Не входить до склади ради колективу засуджених відділення. 12.07.2019 року рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення, та 01.11.2019 року - відмовлено у застосуванні ст.81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, наявність у ОСОБА_8 лише трьох заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 25.05.2009 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Посилання засудженого на те, що він, за наявними в адміністрації установи виконання покарань документами, характеризується позитивно спростовується наданою ДУ СВК-94 характеристикою засудженого, відповідно до якої засуджений ОСОБА_8 характеризується задовільно, окрім того, вказана обставина не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не в повному обсязі дослідив матеріали, які характеризують його особу, є безпідставними, оскільки з журналу судового засідання та ухвали суду від 18.04.2022 року вбачається, що судом належним чином було досліджено обставини, визначені положеннями ст.81 КК України, в тому числі, матеріали, що характеризують особу засудженого.
Твердження засудженого про те, що суд не в повному обсязі дослідив матеріали щодо стану його здоров`я є необгрунтованим, оскільки судом враховано, що засуджений є інвалідом 3 групи, при цьому матеріали провадження не містять документів на підтвердження того, що ОСОБА_8 за станом здоров`я не може відбувати покарання.
Разом з цим, слід зазначити, що при наявності хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, до засудженого може бути застосовано звільнення від покарання за хворобою відповідно до положень ст.84 КК України.
Крім того, строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 29.09.2023 року.
Посилання засудженого на те, що судом першої інстанції йому було відмовлено у розгляді провадження за участю захисника є безпідставним, оскільки з журналу судового засідання від 18.04.2022 року вбачається, що судом першої інстанції засудженому було роз`яснено його право на захист, однак засуджений ОСОБА_8 зазначив про те, що він самостійно буде захищати свої інтереси.
Під час апеляційного перегляду засуджений був забезпечений захисником та реалізував своє право на захист.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_8 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4