ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 192/1197/19 (пр. № 1-кп/201/241/2022), відомості про яке 17 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000373, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 13 вересня 2002 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком три роки; 09 березня 2010 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, звільненого 07 лютого 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання одинадцять місяців одинадцять днів; 12 липня 2017 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді двохсот годин громадських робіт; 19 лютого 2018 року вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді трьох місяців десяти днів арешту; 11 грудня 2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком два роки; 30 квітня 2020 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі; 24 лютого 2022 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 17 червня 2019 приблизно о 13.00 годині перебував в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 . Цього ж дня приблизно о 13 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 вийшла з вказаного будинку та в цей час у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, обвинувачений ОСОБА_4 17 червня 2019 року приблизно о 13 годині 15 хвилин, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з ліжка, що розташовано в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , викрав мобільний телефон «Lenovo», моделі А1010а20, ринкова вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 3010-19 від 27 червня 2019 року, складає 1 225,00 грн., що належить потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1 225,00 гривень.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, передбаченої ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретним його обставинам і наслідкам, зокрема, характеру і способу таємного викрадення майна, розміру викраденого майна, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, однак вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а отже, сукупність всіх цих обставин свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому, призначення саме такого покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення останнім нових злочинів, а також буде відповідати принципам справедливості, розумності і достатності.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 24 лютого 2022 року був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, при цьому, вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений. Заходи забезпечення кримінального провадження не засовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення призначеного цим вироком суду покарання, більш суворим покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання цим вироком суду законної сили.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 цим вироком суду покарання, строк відбутого ним покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року.
Речові докази мобільний телефон Lenovo, модель А1010а20, чорного кольору, який поміщено та упаковано до спеціального пакету № 3523794, та відповідно до квитанції № 000211 передано на зберігання до Відділення поліції № 9 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (Солонянське ВП ГУНП в Дніпропетровській області) повернути за належністю власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні у розмірі 314,00 грн. (триста чотирнадцять) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1