Номер провадження № 1-кп/243/431/2022
Номер справи 243/1661/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинувачено адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, дистанційно, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, в режимі відео конференції, за допомогою звуко - та відеозаписувальних технічних засобів, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001631 від 12 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21 серпня 2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 21 вересня 2016 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 71, ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 05 серпня 2021 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 71, ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, залишеного без змін 23 листопада 2021 року Донецьким апеляційним судом,

ОСОБА_4 обрано захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2021 року, приблизно опівночі, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 проходив повз територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , де у нього раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 12 листопада 2021 року, приблизно опівночі, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно, повторно, розуміючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, підійшов до паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , та впевнившись, що біля будинку нікого немає і його дії залишаться непоміченими, переліз через паркан, таким чином незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння, що є сховищем. Після чого, незаконно перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, діючи умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадання чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, підійшов до вхідних дверей будинку, де застосовуючи фізичну силу відкривши вхідні двері, без законних на те підстав незаконно проник до будинку, який є житлом, де усвідомлюючи, що він посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме:

-конфорки у кількості 7 шт. загальною вартістю 175 грн.;

-засувка для печі (димоходу) у кількості 1 шт. вартістю 160 грн.;

-колосники у кількості 3 шт., загальною вартістю 100 грн.

Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення втік та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 435 гривень 00 копійок.

Також, ОСОБА_4 , 05 грудня 2021 року, приблизно о 01:00, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, проходив повз території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , де у нього раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 05 грудня 2021 року, приблизно о 01:00, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно, повторно, розуміючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, підійшов до паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , та впевнившись, що біля будинку нікого немає і його дії залишаться непоміченими, переліз через дерев`яний паркан, таким чином незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння, що є сховищем. Після чого, незаконно перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, діючи умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадання чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, підійшов до сараю, де шляхом вільного доступу через відчинені двері, проник до сараю, який є сховищем, де усвідомлюючи, що він посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме:

-крани з металу латунь у кількості 6 штук у розібраному стані, загальною вартістю 330,80 грн.

Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 330 гривень 80 копійок.

Крім того, ОСОБА_4 , 18 грудня 2021 року, приблизно о 02:00, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, проходив повз територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , де у нього раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 18 грудня 2021 року, приблизно о 02:00, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно, повторно, розуміючи протиправний характер своїх дій, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, підійшов до паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , та впевнившись, що біля будинку нікого немає і його дії залишаться непоміченими, переліз через шиферний паркан, таким чином незаконно проник на територію вищевказаного домоволодіння, що є сховищем. Після чого, незаконно перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, діючи умисно, повторно, таємно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадання чужого майна та подальшого звернення його на свою користь, підійшов до сараю, де шляхом пошкодження віконної рами проник до сараю, який є сховищем, де усвідомлюючи, що він посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, викрав майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме:

-металеву голівку блоку від двигуна в справному стані вартістю 3994,73 грн.

Після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 3994 гривень 73 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло та поєднана з проникненням у сховище.

31 січня 2022 року між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001631, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12 листопада 2021 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з Обвинувальним актом Угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні і б) сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.

Прокурор Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях. Також вказаною Угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2021 року призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

В Угоді передбачені наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні Угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, та просив суд Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в Угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження Угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно Угоди про визнання винуватості зобов`язання.

Укладаючи відповідну Угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної Угоди, визначені ст. 473 КПК України і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки невиконання вказаної Угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена Угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь якого насильства, примусу, погроз.

Просив Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просила затвердити Угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_10 у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що не має ніяких претензій проти укладення Угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , не заперечує проти зазначеного покарання в Угоді про визнання винуватості та претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, збитки відшкодовані шляхом повернення майна.

Потерпілий ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що не має ніяких претензій проти укладення Угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , не заперечує проти зазначеного покарання в Угоді про визнання винуватості та претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, збитки відшкодовані шляхом повернення майна.

Потерпіла ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що не має ніяких претензій проти укладення Угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , не заперечує проти зазначеного покарання в Угоді про визнання винуватості та претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, збитки відшкодовані шляхом повернення майна.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити Угоду.

Перед ухваленням рішення про затвердження Угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження Угоди, передбачені ст. 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження Угоди судом.

Сторони просять затвердити Угоду про визнання винуватості.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена Угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини 4 ст. 469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором, підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода, завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення Угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3 КК України, які згідно ст. 12 КК України є кримінальними злочинами, що в силу вимог частини 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення Угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної Угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження Угоди судом.

Суд переконався, що укладення Угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної Угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної Угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді і що Угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити Угоду про визнання винуватості між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001631, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12 листопада 2021 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , так як дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.3 ст. 185 КК України, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором Угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної Угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України відносяться до кримінальних злочинів; дані про особу: на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря - психіатра не перебуває.

Враховуючи викладене, та те, що умови Угоди про визнання винуватості між прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної Угоди.

За таких обставин, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив кримінальні правопорушення, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, поєднані з проникненням у житло та поєднані з проникненням у сховище, та його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 міру покарання, узгоджену сторонами Угоди про визнання винуватості.

На підставі Ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого продовжувалася.

Судом встановлено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України на даний час не відпали, враховуючи, що особа засуджується до реального позбавленні волі, з метою запобігти ризикам ухилитись від суду та відбування покарання, суд приходить до висновку, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід залишити без змін, оскільки існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.

Матеріальні збитки, завдані потерпілим, відшкодовано шляхом повернення майна.

Цивільні позови потерпілими не заявлялися.

Питання про речові докази слід вирішити в порядкуст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314,369-370,373-374, 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 31 січня 2022 року між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001631, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12 листопада 2021 року та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до призначеного покарання ОСОБА_4 за цим вироком невідбуте покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 серпня 2021 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 31 січня 2022 року по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)» залишити без змін.

Речові докази по справі, а саме:

-конфорки у кількості 7 шт., засувка для печі (димоходу) у кількості 1 шт., колосники у кількості 3 шт., які були передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити у власника ОСОБА_11 ;

-металеву голівку блоку від двигуна, яка була передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 ,- залишити у власника ОСОБА_10 ;

-крани з металу латунь у кількості 6 штук, які були передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 ,- залишити у власника ОСОБА_9

-ніж з дерев`яним руків`ям та викрутка з пластиковим руків`ям чорного кольору, які Постановою слідчого від 12 листопада 2021 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0001631 від 12 листопада 2021 року та передані на зберігання до камери схову відділу поліції №4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області - знищити;

-запальничку жовтого кольору, яку Постановою слідчого від 19 грудня 2021 року визнано речовими доказами та передані на зберігання до камери схову відділу поліції №4 Краматорського РУП Головного управління Національної поліції в Донецькій області за квитанцією №401 - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1