справа № 361/488/19
провадження № 1-кп/361/145/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2022 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004760 від 12 листопада 2016 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
- Апеляційним судом міста Києва від 30 листопада 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
- Дніпровським районним судом міста Києва від 30 березня 2016 року за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
- Дніпровським районним судом міста Києва від 18 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив новий злочин, а саме 11 листопада 2016 року близько 23 год. 40 хв. він перебував поблизу будинку № 2 по вул. Енгельса в м. Бровари Київської області, де помітив припаркований на узбіччі дороги автомобіль марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , після чого в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення цього автомобіля.
Того ж дня приблизно о 23 год. 40 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи значення своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, за допомогою каміння, який знайшов поблизу зазначеного транспортного засобу, розбив його переднє праве бокове скло, відчинив двері зсередини та сів до автомобіля.
Перебуваючи всередині автомобіля, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, таємно викрав навігатор марки «Meridian A430» вартістю 733,33 грн, який знаходився в бардачку цього автомобіля, та належить ОСОБА_5 , після чого поклав викрадене до свого наплічного рюкзаку та хотів вийти з автомобіля, проте в цей час його дії були припинені ОСОБА_5 , внаслідок чого ОСОБА_4 не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам вчинення злочину. Про вчинене щиро розкаявся, обіцяв більше не вчиняти злочинів, просив суворо його не карати.
Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового засідання без участі потерпілого.
За вказаних обставин, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд вважає можливим за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд без вказаної особи.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Підстав відповідно до частини третьої статті 337 КПК України для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Надаючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає, що останній щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий за злочини проти власності.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому відсутні обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.
Суд вважає, що підстави застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_4 знову вчинив злочин проти власності, з урахуванням думки прокурора, який в судовому засіданні просив позбавити обвинуваченого волі строком на 2 (два) роки, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_4 буде покарання саме у виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
Крім того, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 (провадження № 51-3600кмо20), а саме те, що у разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.185 КК України, та йому остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Таким чином, після постановлення вказаного вироку ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні іншого кримінального правопорушення, вчиненого ним до постановлення попереднього вироку, тому призначати покарання необхідно з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Витрати на залучення експертів відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368 - 371, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набуття вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 21 по 23 квітня 2019 року включно за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на проведення експертиз на загальну суму 1 407 (одна тисяча чотириста сім) гривень 36 коп. (висновок експерта від 24.11.2016 року № 677тв на суму 351,84 грн; висновок експерта від 22.11.2016 року № 4809/д на суму 1 055,52 грн).
Речові докази:
- навігатор «Meridian A430», які повернуті на відповідальне зберігання, залишити у власника.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1