Справа № 130/2073/18
Провадження №11-кп/801/704/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та клопотання самого обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України ( в редакції Закону від 18.02.2016) та закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000011 від 07.02.2018 відносно ОСОБА_9 ,

встановив:

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року ОСОБА_9 за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, визнано невинуватим та виправдано його у зв`язку з недоведеністю обвинувачення.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2018 року на автомобіль "DAF XF 95.480", державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "FRUEHAUF TF34C1", державний номерний знак НОМЕР_2 , та металеву цистерну ємністю орієнтовно 25000 л., заповнену прозорою рідиною з характерним запахом спирту; чотири порожні полімерні ємності у металевому корпусі, місткістю по 1000 л. кожна; мотопомпу синього кольору; полімерний шланг діаметром 10 см. довжиною близько 3 м.; пластикову пломбу жовтого кольору №0373812; мобільний телефон чорного кольору "NOKIA RM-944" з двома сім-картами "Київстар" та "Лайф"; мобільний телефон чорного кольору "NOKIA RM-1134" з сім-картою "Київстар"; дві товарно-транспортні накладні №020218 від 02.02.2018 року; накладну №667 від 02.02.2018 року, дві товарно-транспортні накладні №061215 від 06.12.2015 року; накладну від 06.12.2015 року; товарно-транспортну накладну №051258 від 05.12.2015 року; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00248-02677-17; страховий поліс №АМ/1265106; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00169-00513-17; страховий поліс №АК/1578679; дві товарно-транспортні накладні №03218 від 03.02.2018 року; дві накладні №667 від 03.02.2018 року; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00169-00514-17; страховий поліс №АК/1578678; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00248-02100-15; протокол перевірки та атестації тахографа від 19.09.2014 року; талон до полісу №АМ/1265106; блокнот коричневого кольору з чернетками; два незаповнених бланки ТТН з відтиском печатки ФОП ОСОБА_10 .
Речові докази: мобільний телефон "NOKIA RM-944" з двома сім-картами "Київстар" та "Лайф", мобільний телефон "NOKIA RM-1134" з сім-картою "Київстар", блокнот коричневого кольору, які зберігаються в ГУ ДФС у Вінницькій області, повернуто за належністю ОСОБА_11 ; мотопомпу синього кольору, полімерний шланг довжиною 3 м., металеву цистерну ємністю 25000 л., що зберігаються в ГУ ДФС у Вінницькій області, повернуто за належністю ОСОБА_9 , а також залишено у його володінні автомобіль "DAF XF 95.480", державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричіп "FRUEHAUF TF34C1", державний номерний знак НОМЕР_2 ; пластикову пломбу №0373812, яка зберігається в ГУ ДФС у Вінницькій області, знищено. Дві товарно-транспортні накладні №020218 від 02.02.2018 року, накладну №667 від 02.02.2018 року, дві товарно-транспортні накладні №03218 від 03.02.2018 року, дві накладні №667 від 03.02.2018 року, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00248-02674-17, страховий поліс №АМ/1265106, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00169-00513-17 та страховий поліс №АК/1578679 залишено в матеріалах судового провадження; дві товарно-транспортні накладні №061215 від 06.12.2015 року, накладну від 06.12.2015 року, товарно-транспортну накладну №051258 від 05.12.2015 року, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00169-00514-17, страховий поліс №АК/1578678, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00248-02100-15, протокол перевірки та адаптації тахографа від 19.09.2014 року, талон до полісу №АМ/1265106 та два незаповнених бланки ТТН з відтиском печатки ФОП ОСОБА_10 залишено в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 11415 гривень 79 копійок віднесено на рахунок держави.

З даним вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 204 КК України не погодився прокурор та подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок відносно ОСОБА_9 через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою безпідставне виправдання ОСОБА_9 у зв`язку із недоведеністю обвинувачення. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України в редакції Закону від 18.02.2016 року та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.. Також прокурор просить вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів у порядку ч.9 ст.100 КПК України.

До початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 04.08.2022 надійшло до суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України ( в редакції Закону від 18.02.2016), а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000011 від 07.02.2018 відносно нього закрити відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України на підставі ст.ст. 44,49 КК України. Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 06 лютого 2018 року у справі №127/2513/18 про накладення арешту скасувати. Дане клопотання підписано як захисником ОСОБА_8 , так і обвинуваченим ОСОБА_9 .
В доводах клопотання захисник посилається на те, що згідно сформульованого обвинувачення у вину ОСОБА_9 інкриміновані діяння про вчинення кримінального правопорушення 03.02.2018 за ч. 1 ст. 204 ( в редакції Закону від 18.02.2016 року). Тобто, часом вчинення, виявлення та закінчення вчинення кримінального правопорушення є дата 03.02.2018 року. А тому, оскільки на час судового перегляду судового рішення в суді апеляційної інстанції закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, це є підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Також захисник просить врахувати те, що суд позбавлений процесуального права про прийняття рішення про стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, так як згідно вимог ст. 124, ст. 369, п. 2 ч. 3 , п. 1 ч. 4, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України такі питання суд вирішує лише у вироку за результатам розгляду обвинувачення по суті. Окрім цього, комплексна судово-біологічна експертиза від 03.10.2018 року №460 не використовувалась прокурором для доведення винуватості ОСОБА_9 , а тому такі витрати слід віднести за рахунок держави.
Захисник також звертає увагу суду і на те, що відповідно до ч. 3 ст.96-2, ч. 9 ст. 100 КПК України виключається можливість застосування інституту спеціальної конфіскації, а саме у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності. Таким чином у разі задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, ухвала суду про накладення арешту на майно підлягає скасуванню з подальшим поверненням ОСОБА_9 автомобіля "DAF XF 95.480", державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричіпом "FRUEHAUF TF34C1", державний номерний знак НОМЕР_2 , металевої ємності на 25000 літрів, 4 порожніх ємності у металевому корпусі місткістю по 1000 літрів кожна, мотопомпи синього кольору та полімерного шлангу діаметром 10 сантиметра і довжиною 3 метра.
Також з аналогічним клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строків давності звернувся сам обвинувачений ОСОБА_9 у якому зазначив, що він не визнає себе винним у вчиненні інкримінованого правопорушення. Разом з тим, оскільки на час судового перегляду судового рішення в суді апеляційної інстанції закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, це є правовою підставою згідно ст. 49 КК України для звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно вимог КПК України і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження. Згідно ст. 285 КПК України суть обвинувачення викладеного у обвинувальному акті йому зрозуміла та йому роз`яснено та зрозуміло правові підстави звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності згідно ст. ст. 44,49 КК України та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та подальший судовий розгляд справи на загальних підставах в суді апеляційної інстанції. У зв`язку з цим, ОСОБА_9 просить звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 204 КК України ( в редакції Закону від 18.02.2016 року), а кримінальне провадження відносно нього закрити відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України на підставі ст.ст. 44,49 КК України, скасувавши також ухвалу слідчого суді Вінницького міського суду від 06.02.2018 року у справі № 127/2513/18 про накладення арешту на майно.

Заслухавши доводи клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали подані ними клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього, наслідки якого роз`ясненні судом та зрозумілі обвинуваченому, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення даних клопотань сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих клопотань, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку про задоволення поданих стороною захисту клопотань, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суду першої інстанції з урахуванням особливостей передбачених главою 31 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого - закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 521/8873/18 (провадження № 51-413кмо21) від 06 грудня 2021 року дійшла до висновків, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частин 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення. Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, за умови, що на день перегляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, тобто до набрання вироком суду першої інстанції законної сили, закінчилися строки давності притягнення такої особи до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Також апеляційним судом врахована і правова позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», згідно якої ініціювання обставин та підстав про закриття кримінального провадження на стадії апеляційного провадження не заборонено та не обмежено конкретною стадією судового розгляду. При цьому, жодна особа не може заперечувати проти того, що у учасників кримінального процесу не повинно бути сумнівів і неоднозначних трактувань норм кримінального законодавства та права обвинуваченого на стадії апеляційного розгляду не можуть бути меншими, ніж на стадії розгляду обвинувачення щодо нього на стадії судового розгляду в суді першої інстанції. Всі учасники процесу повинні дотримуватись основних принципів кримінального провадження, прийняті процесуальні рішення і мають чіткими, логічними, зрозумілими і послідовними та в обов`язковому порядку належним чином оформлені шляхом створення відповідних процесуальних документів.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», зазначає «при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

У поданому до апеляційного суду письмовому клопотанні обвинуваченого ОСОБА_9 зазначено, що згідно ст. 285 КПК України йому роз`яснено та зрозуміло право звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у відповідності до ст. ст. 44, 49 КК України та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та подальший судовий розгляд справи на загальних підставах в суді апеляційної інстанції. Згідно даного клопотання ОСОБА_9 своїм підписом засвідчує та надає згоду і просить суд закрити кримінальне провадження, звільнивши його від кримінальної відповідальності за обвинуваченням за ч. 1 ст. 204 КК України (в редакції Закону від 18.02.2016 року).

Поряд з цим, обвинувачений ОСОБА_9 не визнає себе винним у вчиненні інкримінованого діяння, це його фундаментальне право презумпції невинуватості згідно ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України.
Згідно з положеннями ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.
За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).
Враховуючи викладене, апеляційний суд також звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалюючи судове рішення у справі №566/554/16-к від 12.11.2019 року, дійшов до висновків, що незалежно від визнання вини особа звільняється у зв`язку із закінченням строків давності від кримінальної відповідальності, а не від покарання. Визнання винуватості під час розгляду клопотання не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Також Верховний Суд Касаційного кримінального суду ухвалюючи судове рішення у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19) від 29.07.2021 року дійшов до правових висновків про те, що невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності тa права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Відповідно до вимог частини 1 статті 22 КК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення i стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Отже рішення суду не може містити суперечності, які ставлять під сумнів суть прийнятого остаточного рішення, яке за своїм змістом має бути зрозумілим і виключати можливість ухвалення іншого рішення.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України ( в редакції Закону від 18.02.2016 року). Тобто, часом вчинення, виявлення та закінчення вчинення кримінального правопорушення є дата 03.02.2018 року.
Частиною 1 статті 204 КК України ( в редакції Закону від 18.02.2016 року) передбачено покарання від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У зв`язку з цим даний злочин віднесено до категорії невеликої тяжкості.
Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду чи вчинив нове кримінальне правопорушення в період з 03.02.2018 року, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення по даний час.
Таким чином, оскільки на час судового перегляду судового рішення в суді апеляційної інстанції минуло більше чотирьох років, тому минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, що є підставою, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим апеляційний суд не надає оцінки доводам апеляційної скарги прокурора.
Тому, враховуючи, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 подано до набрання вироком законної сили, який підлягає скасуванню, апеляційний суд позбавлений можливості розглянути подану апеляційну скаргу прокурора по суті.
Відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися да набрання рішенням законної сили.
Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові від 2 вересня 2020 року колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у Верховного Суду справі № 138/2740/16-к, якою задоволено касаційну скаргу особи, звільненої від кримінальної відповідальності, і скасовано рішення про спецконфіскацію автомобіля, у частині ч. 3 ст. 96-2 КК України, чітко і недвозначно виключається можливість застосування інституту спеціальної конфіскації, саме, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності.
Таким чином, у разі звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 06 лютого 2018 року про накладення арешту на майно (справа №127/2513/18), з подальшим поверненням належних ОСОБА_9 автомобіля "DAF XF 95.480" державний номерний знак НОМЕР_3 , iз спеціально обладнаним напівпричепом "FRUEHAUF TF34С1" державний номерний знак НОМЕР_4 , металевої ємності на 25 000 літрів, чотирьох порожніх ємності у металевому корпусі, місткістю по 1000 літрів кожна, мотопомпи синього кольору та полімерного шлангу діаметром 10 см. довжиною 3 метра. Інші ж речові докази, які є письмовими доказами та знаходять у матеріалах даного кримінального провадження, слід залишити у даних матеріалах.

Окрім того, апеляційний суд при вирішення даного клопотання вважає за необхідне також звернути увагу на наступне.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження у даному провадженні проводились експертизи, а саме пов`язані із залученням експертів для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 28.02.2018 року №41 та комплексної судово-біологічної експертизи від 03.10.2018 року №460 в загальній сумі 11415,79 грн. (т.1 а.с.218, т.2 а.с.108).
Як зазначає захисник, статтею 372 КПК України не передбачено вирішення судом питань щодо стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експерта. Такі питання, з урахуванням вимог ч.2 ст. 124 КПК України, суд вирішує лише у вироку за результатами розгляду обвинувачення по суті - п. 2 ч. 3, п. 1 ч. 4, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України. Таким чином, на переконання захисника, у разі задоволення клопотання сторони захисту та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження, суд позбавлений процесуального права про прийняття рішення про стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експерта. Більше того, як він зазначає, комплексна судово-біологічна експертиза від 03.10.2018 року №460 не використовувалась прокурором для доведення винуватості ОСОБА_9 , тому такі витрати слід віднести за рахунок держави.
Проте, апеляційний суд в цій частині не може погодитись з таким твердженням сторони захисту, виходячи з наступного.
Так зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 у справі 598/1781/17 дійшла до наступного висновку в частині вирішення питань про процесуальні витрати.
Так, ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із:
1)витрат на правову допомогу;
2)витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;
3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;
4) витрат, пов`язаних із зберіганням i пересиланням речей i документів.
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Частиною 1 статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, у тому числі на залучення експерта, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по сутi. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.
Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України), оскільки ст.126 КПК України визначено, що дане питання може бути вирішено й ухвалою суду, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.
Таким чином, звільняючи ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження, що у свою чергу є однією із форм закінчення кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта на стадії досудового розслідування, шляхом стягнення їх з обвинуваченого ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст.4, 5, 44, 49,122,125 КК України, 118, 124, 128-129, 174, 284-286, 288, 369-372, 376, 407, 417, 419, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та клопотання самого обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 204 КК України скасувати.
Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України ( в редакції Закону від 18.02.2016), а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000011 від 07.02.2018 відносно ОСОБА_9 - закрити відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України на підставі ст.ст. 44,49 КК України.
Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 06 лютого 2018 року у справі №127/2513/18.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 28.02.2018 року №41 та комплексної судово-біологічної експертизи від 03.10.2018 року №460 в загальній сумі 11415,79 (одинадцять тисяч чотириста п`ятнадцять гривень сімдесят дев`ять копійок).
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль "DAF XF 95.480", державний номерний знак НОМЕР_5 , із спеціально обладнаним напівпричепом "FRUEHAUF TF34C1", металеву ємністьі на 25 000 літрів, чотири порожні ємності у металевому корпусі, місткістю по 1000 літрів кожна, мотопомпи синього кольору, полімерний шланг діаметром 10 см. довжиною 3 метра та пластикову пломбу жовтого кольору №0373812, а також мобільний телефон "NOKIA RM-944" з двома сім-картами "Київстар" та "Лайф", мобільний телефон "NOKIA RM-1134" з сім-картою "Київстар", блокнот коричневого кольору, які зберігаються в ГУ ДФС у Вінницькій області, - повернути за належністю ОСОБА_9 .
Дві товарно-транспортні накладні №020218 від 02.02.2018 року, накладну №667 від 02.02.2018 року, дві товарно-транспортні накладні №03218 від 03.02.2018 року, дві накладні №667 від 03.02.2018 року, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00248-02674-17, страховий поліс №АМ/1265106, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00169-00513-17 та страховий поліс №АК/1578679 - залишити в матеріалах судового провадження; дві товарно-транспортні накладні №061215 від 06.12.2015 року, накладну від 06.12.2015 року, товарно-транспортну накладну №051258 від 05.12.2015 року, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00169-00514-17, страховий поліс №АК/1578678, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00248-02100-15, протокол перевірки та адаптації тахографа від 19.09.2014 року, талон до полісу №АМ/1265106 та два незаповнених бланки ТТН з відтиском печатки ФОП ОСОБА_21 - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4